NEW YORK ODDAJA V POVPREČJU 90 DECIBELOV.
TO JE GLASNOST NEPRESTANEGA KRIKA.
Sam?
Zakaj ne začneš?
Prebrala bom pesem, ki jo pišem.
Nočem, ampak Reuben je rekel, da moram…
Nisem rekel, da moraš. -Naslov je Ta kraj je drek.
Dobro.
Ta kraj je drek.
Ta kraj smrdi kot drek.
Betsyjin glas zveni kot drek.
Rak je drek.
Oskar trapasto hodi, ko hoče skriti, da se je usral v hlače.
In Milton ima usran okus za glasbo.
Ni končana.
Odlično.
Odlična je. Ploskal ji bom.
Ne ploskaj. -Ploskal bom. Ploskajte.
HOSPIC IN VAŠA DRUŽINA
Dim voham. -Ne bojte se, v redu je.
Kako je z bolečino? -Krasno.
Hvala, da si danes delila.
Veliko kletvic, ampak ni mi bil všeč komentar o Oskarjevi kakasti hoji.
Oskarju se je zdelo smešno.
Smešno, pa tudi zlobno. -Zlobna sem.
Že nekaj časa vem.
Na predstavo gremo. Čez pol ure. -Takrat bom morda že mrtva.
Res je. A če ne boš mrtva, je kratka in v mestu je.
Kdaj si bila zadnjič v mestu? -Zadnjič naj bi bilo zadnjič.
No, to je zdaj drugič.
Šla bom, če bomo šli na pico. -Je nismo imeli včeraj?
Si jo jedel? -Ne.
Tisto ni bila pica.
Prav, nazaj grede bomo kupili pico. -V mestu.
V mestu.
Preoblekla se bom. -Prav.
Povej Katie, če potrebuješ pomoč. -Ja.
Tišina.
Rediš se.
Druščina, malce strmo je.
Primite se za ograjo.
In ne pozabite, najprej s šibko nogo.
Lutkovna predstava je.
Marionetna. Marionetni klub je. -Lagal si.
Ne vem, če sem. Lahko bi pogledala spored.
Ukanil si me. -To pa.
Zgodovina marionet je osupljiva.
Beseda se nanaša na Devico Marijo.
Osa.
Oprostite. -Že dobro.
To je Frodo.
Živjo, Frodo.
Osa, obrni se.
Živjo.
Samo to? -Samo to. Koliko dolgujem?
Ej. Koliko?
4 $. Z mačkom ne smete sem.
Terapevtski je.
Ne, slišim te.
Zbral jih bom in posadil na avtobus, čim bom mogel.
Halo?
Halo? Sranje. -Vse v redu?
Ja.
Ja, samo… Kako je z bolečino?
Tri? -Prav.
Nazaj se moramo odpraviti. -Zakaj?
V mestu se nekaj dogaja. Takoj moramo nazaj.
Najprej gremo po pico. -Ne, drugič.
Lahko počakajo. Samo pica je. -Sam, pico bomo kupili drugič, prav?
Saj smo že v mestu. -Nocoj jo bomo naročili.
Kupi jo v mestu. -Kaj?
Pico bomo kupili v mestu in se vrnili.
Ne bomo kupili pice. -Ja, bomo.
Pomiri se. -Ne govori, naj se pomirim.
Nočem se prepirati s tabo. Tvoj prijatelj sem.
Nisi. Medicinski brat si.
Na avtobus grem. -Ja, pojdi.
Uporabi to. Zdrava noga gre gor.
Lahko hodiš?
Držim te.
Zabliskalo se je, potem pa…
Gospa! V kritje. Takoj. -Povsod so.
Bežite. Bežite.
TIHO MESTO
PRVI DAN
Skrijte se. Bodite tiho.
Napadalci so smrtno nevarni.
Niti pisnite ne.
Počakajte nadaljnja navodila.
Napadalci so smrtno nevarni.
Bodite tiho.
Minus 73,949708 zahodno.
Ponavljam. Minus 73,949708 zahodno.
Zapustite to območje.
Oprostite. -Ponavljam.
Bodite tiho in zapustite območje.
skrijte se. Čakajte navodila za evakuacijo.
ZAPUSTITE MOSTOVE
To ni vaja. Takoj odidite.
Ob 21. uri bodo vsi civilisti na manhattnskih mostovih…
Kaj se dogaja?
Ujeti smo.
Vsi bomo umrli.
Poglej, kaj delajo. -Nehaj.
Poglej, kaj delajo. Vsi bomo umrli.
Žal mi je.
V Harlem grem.
Po pico.
Ne.
Grem.
Ostani tam.
Evakuacija z barkami se začenja v pristanišču na South Streetu.
Južno potujte skrajno previdno.
Pridita z mano. Zelo tiho morata biti. Pridita.
To je ukaz za obvezno evakuacijo.
Še vedno nas napadajo.
Zatecite se na vodo. Napadalci ne znajo plavati.
Evakuacija z barkami se začenja v pristanišču na South Streetu.
Pojdita.
Prosim, prosim.
Prosim.
Pomagaj mi.
Jonathan.
Ej.
Kako ti je ime?
Govori tišje od dežja. Kako ti je ime?
Eric. -Eric? Dobro, Eric.
V pristanišče na South Streetu moraš. Tam so barke. Prav?
Prav.
Eric? Ej. -Prav.
Nehaj hoditi za mano. Prav?
Prav.
Tam? -Ja.
Prav.
Prav, prav.
Zelo se bojim.
In nočem umreti tukaj.
Prav.
Poslušaj.
Umakniva se z dežja, prav? -Prav.
Prav.
Pridi.
Je to tvoje stanovanje? -Ja.
Brcni jih.
Z nogo jih brcni.
Čakaj.
Kaj delaš? -Svoja zdravila iščem.
Zakaj iščeš zdravila? -Ker me vse mišice žgejo.
Eric, imaš tu družino?
Zakaj? -Nimaš kam iti?
Ne.
Moji starši so v Kentu.
V Angliji.
Prišel sem študirat pravo.
To bi moral narediti.
Priti moraš do vode in zapustiti mesto.
Kam greš pa ti? -Po pico.
Kam? -K Patsy v Harlem.
Mislim, da je morda konec sveta. -Jaz pa, da tam čaka košček Patsyjine,
ki je zadnji, kar jih bo obstajalo. In jaz ga bom dobila.
Prav. -Prav, kaj?
Prav, pojdiva po pico. -Ne, jaz grem po pico.
Tvoje pisanje? -Ja.
Si pesnica? -Nič več.
Kdo je to?
Moj oče. -Je igral klavir?
Čudovito ga je igral.
Tega ni bilo v načrtu.
Prosim, grem lahko s tabo po pico?
Preberi.
Slaba matematika.
Rekel si leto ali dve.
Minili sta dve.
Rekel si od štiri do šest mesecev. Minilo jih je šest.
Ga. Friedlander me je naučila odštevati,
trgovina na vogalu me je naučila seštevati.
Vse življenje sem uporabljala preprosto matematiko.
Nikoli nisem potrebovala več. Potem več
in manj.
Do štiri, do tri,
do manj in manj.
Do mesecev,
do dni,
do ur,
do sekund.
Ampak do ne zdaj.
V redu si.
Ne boj se. V redu je. -Je v redu?
V redu je.
Dobro. V redu je.
KATERA ZDRAVILA POTREBUJEŠ?
Ne, ne.
Tukaj sem.
Moj oče je čudovito igral klavir.
Všeč mi je bilo,
kadar me je vzel s seboj, da sem ga gledala igrati.
V jazz klubu zraven Patsy.
Potem sva šla po pico.
Pica.
Kaj se mu je zgodilo?
Umrl je.
Kot jaz zdaj.
Ne, dokler ne dobiva pice.
PATSYJINA PICERIJA
Kje je tvoj oče igral klavir?
Dihaj.
Teci.
Ustavite barko. Ustavite barko!
Zmogel boš. Daj.
Na varnem si.
Na varnem.
Eric.
Glej, da boš skrbel za mojega mačka.
Ne čohaj ga po trebuhu. Tega ne mara.
Ne dajaj mu preveč hrane. Zredil se bo.
In hvala.
Hvala, da si me pripeljal domov.
Hvala, da si mi pomagal spet živeti.
Pozabila sem, kako mesto poje.
Ko si tiho, ga slišiš.
Lepo se je bilo vrniti.
Prevod: Tanja Borozan