Вільям Фолкнер сказав: «Минуле ніколи не вмирає.
Воно навіть не стає минулим».
Насправді це все досі відбувається.
Якщо мета Айзека — врятувати сестру,
нащо викрадати Паґслі?
Гаразд. Розділіться.
- Ти туди. - Паґслі!
Для чого генію, який поїдає мізки, мій недоумкуватий брат?
Жодних слідів вашого сина.
Є здогадки, нащо його викрадати?
Це суцільна загадка, шерифе.
Може, хтось затаїв образу на вашу сімʼю?
Може, це якась помста?
Ви звинувачуєте нас у викраденні сина?
Шукачі працюватимуть усю ніч.
Батьки, присутні на гала, уже забрали дітей і поїхали.
Усіх інших учнів буде зібрано й відіслано додому завтра вдень.
Вибачте. Ми робимо все можливе.
КОТЕДЖ РОТВУД
Я послала батька і Ларча приєднатися до пошукових груп.
Паґслі не знайдуть. Айзек надто розумний.
Ви маєте працювати разом і обʼєднати ваші таланти, щоб його знайти.
Мати — голубка, сліпа до злоби,
а мої екстрасенсорні здібності наразі в самовільній відпустці.
Тому ти маєш звернутися до іншого ворона у вашій родині.
До моєї матері?
Часи відчайдушні.
Маман, я ціную те, що ти так швидко повернулася.
Навіщо комусь здалося викрадати Паґслі?
Не хочу наговорювати, але
я знаю цінніші трупи за того хлопця.
Викрадач не шукає за нього викупу.
А використовує як пішака, щоб тримати нас осторонь, або як приманку.
Стільки чудових спогадів, пов’язаних з цією кімнатою.
Я досі чую перелякані крики однокласників
під час уроку Ротвуд з поглибленої одержимості.
Страхополохи.
Для цього буде потрібен фізичний контакт.
Тепер ми маємо очистити розум від усіх минулих образ.
Мої образи як гарне вино. З віком тільки кращають.
Аналогічно.
Ворони й голубки, зʼєднаймось в одне
Хай ніч своїм чорним крилом огорне
Й веде нас до правди крізь світло і тьму
Хай сили всі наші присягнуть цьому
Я не триматися за руки їхала.
- Скільки нам ще це терпіти? - Маман! Помовч хоч раз.
Ми намагаємося знайти Паґслі.
Я щось відчуваю.
Я теж це відчуваю.
А ти, Венздей?
Швидше, Ґомесе!
Ніхто не дізнається, що ми тут були.
АКАДЕМІЯ «НЕВЕРМОР»
ВЕНЗДЕЙ
Ви з батьком поховали Айзека
під Деревом-Черепом, коли були студентами.
Якщо колись і варто скинути тягар правди, то це саме зараз.
Достатньо часу змарновано.
У ніч нещасного випадку з Айзеком
ми з батьком
були в його лабораторії
у Вежі Яго.
Айзек був упевнений, що його машина назавжди вилікує Франсуазу.
Що вона більше не житиме в страху перетворитися на гайда.
Але машині була потрібна величезна кількість енергії.
І за цим
Айзек звернувся до найкращого друга.
До батька.
Чим йому міг допомогти Ґомес?
Тоді Ґомес електризував так само, як і Паґслі.
І він був дуже радий допомогти другові.
Але Айзек його обдурив.
Йому було потрібно більше ніж іскра.
Без відома Франсуази
він був готовий пожертвувати життям твого батька, щоб врятувати її.
Він навіть викопав батькові могилу
під Деревом-Черепом заздалегідь.
Коли я прийшла,
мій коханий Ґомес був близький до смерті.
Через мою диверсію машина ошаліла.
Франсуаза пережила вибух, але не Айзек.
А твого батька
цей досвід назавжди позбавив ізгойських здібностей.
- Нащо це приховувати? - Бо Стоунґерст нам погрожував.
Лабораторію Айзеку збудував він, ми знали. Хоч слово, і він би здав нас за вбивство.
Швидше, Ґомесе.
Ніхто не дізнається, що ми тут були.
І ви поховали Айзека в могилі, що він призначив для батька?
Так.
Айзек, певно, пробує знову.
Цього разу джерело енергії — Паґслі.
На тому надгробку Аддамса з мого видіння,
певно, імʼя Паґслі.
Гадаю, краще вам з Річчю поїхати до бабуні, доки не знайдуть Паґслі.
Уперше ми з твоєю матірʼю згодні.
Це наші гріхи, Венздей.
Ми від них не ховатимемося.
- Я більше не наражатиму тебе на небезпеку. - Надто пізно.
Мені шкода.
Ти заслуговуєш на краще.
Не знала, що ми знову розмовляємо.
Мені знадобився час.
Але я готовий бути друзями.
Якщо тобі норм.
Я з великою радістю.
Чому ти передумав?
Я зрозумів, що наш розрив був не через мене.
Ніхто не винен, що твої почуття змінилися.
Тож я можу або злитися на це, або прийняти й рухатися далі.
Насправді мені Бʼянка це сказала.
А вона може бути дуже переконливою.
Скажи, що ти покінчила з брехливими вовками й бета-горгонами.
Склала список потенційних хлопців.
Уже перевірила їх на сумісність за профілями в соцмережах.
Щойно звузиш коло,
можу зробити кожному невидимий візит.
Глянути, що вони не вказали в біографії.
Дякую за допомогу,
але, гадаю, я візьму приклад з Венздей Аддамс
і відпочину від романів.
Не дуже весело,
бути привʼязаним, наче ти якийсь пес...
чи не так?
Сендвіч з мʼясною потравою!
Твій улюблений.
Бережи енергію.
Вона тобі знадобиться.
Якби ж я була хоча б на одному з цих фото.
Ніколи не розумів твого бажання жити життям нормиків.
Але, знаючи, що Стоунгерст зробив з тобою в тій лабораторії...
Ніхто з нас не закінчив так, як ми заслуговували.
Сьогодні це зміниться.
Пообіцяй,
що б не сталося,
ти це зробиш.
Те, що ми обговорювали.
Дай мені слово.
Лишив сліди гайда за 32 км на північ і кинув костюм Паґслі,
а потім зробив анонімну підказку.
Добре.
Це відверне від нас копів.
Час ввести в гру твоє давнє кохання.
Венздей знатиме, що з нею грають.
Так, Аддамс... ніколи не пожертвує одним зі своїх.
Навіть пішаком.
І ця емоційна слабкість
стане нашим шахом і матом.
Є новини про Паґслі?
Досі зниклий безвісти. Але живий.
Айзек одержимий ідеєю врятувати сестру.
Йому потрібен Паґслі. Треба лише зʼясувати, де й коли.
Чорт. Він тут.
Хто?
Айзек?
Ні. Мій тато.
Зазвичай він надсилає помічника, щоб мене забрати.
Твоя мама не змогла приїхати?
Вона зайнята новим чоловіком-нормиком і дитиною.
Я помилка, що тримала її разом з татом понад їхній термін придатності.
Порох, пеніцилін і диба...
були помилками.
Я лиш хочу сказати, що люблю нас.
- Ми як три мушкетери. - Обережно.
Аґнес!
Бувайте. До наступного року.
Хотіла б помогти, але треба в люпинові клітки.
Капрі зробила мені догану.
Замикайся й зберігай спокій.
Маю застосунок для медитації, улюблений плейлист
і додатковий запас колоїдного срібла.
Що може піти не так?
Я прийду з самого ранку, щоб тебе випустити.
Обіцяєш?
Ти. Ми знову будимо мертвих. За скільки твоя трупна міль злетить?
На жаль, вона приземлилася назавжди.
У трупної молі 36-годинний життєвий цикл.
Венздей, мені шкода. Паґслі хотів дружити, а я відморозився.
Може, якби я був добрішим, він би не мав потреби дружити із зомбі.
Я сторож братові моєму.
Треба було замкнути його в клітці.
Я в сарай «Дзижчиків». Мушу відправити бджіл у сплячку.
Хочеш піти...
Венздей, я йду до твоїх батьків. Турист знайшов костюм Паґслі.
Перенаправлю пошуки з Єрихона в Берлінгтон.
Звучить як хитрість, щоб збити зі сліду.
Я керуюся доказами, а не здогадками.
Нарешті я повертаю собі офіс.
Руйнівний крах Дорта узаконив мою спадщину.
Тепер рада згадуватиме епоху Вімс із теплотою.
«Невермор» явно потребує твердої руки.
Лідера бездоганних моральних якостей.
Ви приховали убивство Рована й існування гайда.
Помилки були.
Але все це в минулому.
Я ходив у сарай.
Сьорб був там і виглядав як людина. Сказав віддати тобі це.
І якщо бовкну хоч комусь іншому, він прийде за мною.
Венздей, мені страшно.
Повертайся в гуртожиток. Замкни двері.
Зараз же!
ОПІВНІЧ
Айзек думає, що зможе мене виманити, щоб прикінчити.
Як матимеш його на мушці...
всади йому болта в зомбомозок.
Тайлер попереджав, ти грізна.
І тепер я можу засвідчити, яке спустошення ти можеш спричинити.
Віддай брата, заповзи у свою діру й цього разу залишайся мертвим.
- Я знаю, що ти зробив з моїм батьком. - Та все ж помер я.
Завдяки йому і твоїй дорогій матері.
Нехай твій брат заплатить за їхні помилки, і ми будемо квити.
У тебе немає машини.
«Вілловгілл» і Вежу Яго знищено. Відновлення забере місяці.
Тоді буде пізно рятувати твою сестру.
Оплески за зусилля.
Підтримуєш зі мною розмову, поки твоя вірна права рука робить постріл.
Попався.
От лише вона ніколи не була твоєю.
Вона моя.
Виявляється, тієї ночі твої батьки вбили мене не повністю.
АЙЗЕК НАЙТ
НІЧ
РІЧ
Мило.
Уяви здивування, коли я побачив,
як моя рука блукає коридорами «Вілловгілл» без мене.
А давінчі... ніщо без своєї правої руки.
Твоя мати її відрізала.
Через це моя машина вийшла з-під контролю й вибухнула.
Стрибок напруги якимось чином оживив мою руку.
У твоєму випадку частина точно більша за ціле.
Тепер я цілий.
Родині Аддамсів
сьогодні настане кінець.
Починаючи з тебе.
У нас зустріч у Вежі Яго.
Твоє маленьке, жалюгідне життя нарешті матиме мету.
Нарешті ми можемо все виправити в сімʼї.
Вітаю!
Гайда.
Глибоко вдихніть і повільно видихніть.
Уявіть вашого внутрішнього вовка.
Могутній, але лагідний дух.
Памʼятайте, сьогоднішній вечір для спокою...
Енід! Ти мені треба.
- Аґнес? Я думала, ти поїхала. - Я не могла покинути Венздей.
Тож кинула тата, коли він зупинився заправитися.
Айзек закопав Венздей під Деревом-Черепом.
І я не можу її викопати.
Що? Боже мій.
- Де Річ? - Це ще довша історія.
Розповім дорогою. У нас обмаль часу!
Венздей, ми тут! Тримайся!
Чую серцебиття, але воно слабке.
Ми не доберемося до неї вчасно.
Ні.
Так я не достатньо сильна.
Ти не зможеш перевернутися назад.
Ти альфа.
Я не дам їй померти.
Венздей, прокинься. Прокинься!
Благаю.
Мені це сподобалося.
Енід?
Це був єдиний спосіб тебе врятувати.
Вистеж її. Негайно!
Венздей!
Дякую духам.
Чи одному конкретному.
Якщо не поквапитеся, рятувати вже буде нічого.
Де Паґслі?
Усе досі тут.
Добре.
Як нам зібрати цей мотлох докупи?
Не нам.
Мені.
Навіть якщо ви не розповіли правду про Річ мені,
чому не сказали йому?
Бо іноді правду краще лишити похованою.
Річ не памʼятав Айзека.
Після всього, що Айзек зробив твоєму батькові, нащо обтяжувати цим Річ?
Якщо в Айзекові й було щось добре, воно якимось чином опинилося в Речі.
Але Річ — знову частина Айзека, що от-от убʼє твого сина.
Божевільний вчений, клішований саундтрек. Ідеально.
Дорогий,
виклич шерифа.
Залиш це нам.
Мила, врятуй нашого хлопця.
Айзеку, усе гаразд?
Нормально.
Закріпи джерело живлення.
Я чекав на цю мить 30 років.
Приготуйся.
Ми ось-ось підсмажимо твій акумулятор.
Пора, Айзеку.
Зроби це зараз.
Зараз!
Ти мені обіцяв.
Чекай! Що ти робиш?
- Мамо, ми тут, щоб урятувати тебе. - Для мене вже запізно, котику.
Тепер твій час.
Ми можемо врятувати тебе від цього життя.
Щоб ти почав з нуля.
Ні, ти не маєш права забирати в мене силу!
Люблю тебе.
Не роби цього. Благаю.
Я люблю тебе, дитинко.
Іди головними сходами. Я піднімуся драбиною.
Мамо, прошу!
Мамо!
У нас гості.
Прошу, не роби цього!
Убий мене.
- Чому? - Я промахнулася.
Тайлере, ні!
Тайлере, зупинися!
Айзеку!
Айзеку.
Усе добре.
Венздей?
Це твоя мамуся.
Не тішилася такими стосунками матері з сином з часів «Психо».
Тайлере? Любий?
Дитинко...
Тримайся, Паґслі. Тримайся.
Айзеку!
У тебе те, що належить мені.
Ну ж бо!
Уперед.
Гайда!
Мамо. Тату.
Тіш!
Допоможи мені. Допоможи мені тут.
Гадаю, твоє передчуття все ж не здійснилося.
Через тебе
я втратив єдину людину, яку по-справжньому любив.
Айзеку!
Це кінець.
Відпусти мою дочку.
Вибач, давній друже.
Тепер ви двоє знатимете, що таке справжній біль.
Ще один крок, і я зламаю їй шию!
Річ, ми знаємо, що ти досі там.
Повертайся до нас. Ми тебе любимо.
Ми — твоя сімʼя!
Це ніколи не було частиною вашої сімʼї.
Це частина мене!
Промазала!
Ну ж бо, Річ.
Що відбувається?
Не треба бути генієм, щоб це зрозуміти.
Час вийшов.
З поверненням, Річ.
Знаючи, що ти буквально з плоті злого генія,
я розумію, чому ми такі сумісні.
Як це, нарешті знати правду?
Ти не контролюєш минулого. Але майбутнє у твоїй власній руці.
І що буде?
Що ти зʼясувала?
Це зафіксувала вранці фотопастка.
Це Енід.
Вона прямувала на північ.
За пʼять км від кордону з Канадою.
А Капрі?
Надала якусь інформацію, куди може йти Енід?
Вона пропала.
Імовірно, шукає нову роботу,
бо тепер «Невермор» таки «більше ніколи».
ФРАНСУАЗА ҐАЛПІН КОХАНА ДРУЖИНА І МАТИ
ДОНОВАН ҐАЛПІН 35 РОКІВ СЛУЖБИ — ОКРУГ ЄРИХОН
Вітаю, Тайлере.
Ким би ти не була, просто йди собі.
Ми обоє знаємо, що ти не виживеш тут сам.
Довго — ні.
Але я можу тебе врятувати.
Ага, я покінчив з матерями й господарками.
Мені не цікаво ні те ні те.
Я пропоную...
систему підтримки для таких, як ти.
Інші гайди,
сховані там, де світ їх не знайде.
Ти будеш частиною зграї.
Ви творитимете такий звʼязок, у якому потреба в одному господареві зникне.
А тобі це нащо?
Ти вовкулака. Звідси відчуваю запах.
Мій батько був гайдом.
Це ж не вибухне мені в обличчя?
Перекус на дорогу.
Усіх одразу не їж.
Дякую.
Знаєш, я подумав,
якщо будеш не надто зайнятий на канікулах,
можеш заїхати в гості?
Та ну? До тебе додому?
Хіба не так роблять друзі?
Венздей.
Чекай.
Я хочу тобі дещо дати.
Щоденник тітки Офелії.
Так.
Як мені постійно нагадують,
приховування таємниць може мати смертельні наслідки.
У кожної сімʼї є темні сторінки, Венздей.
Включно з нашою.
Дякую, матінко.
Приємно бачити вас разом.
Відновлення родинних звʼязків
було першим великим кроком у поверненні твоїх здібностей.
Тепер, коли це сталося, я беру заслужену відпустку.
Хто б подумав, що ти будеш тією людиною, яка підтримуватиме мій дух живим?
До нової зустрічі, Венздей.
Овва, таке сонце.
Яким полегшенням буде спати сьогодні під власним дірявим дахом.
- Ходімо за твоїми речами. Змотуй вудки! - Я додому не поїду.
Отримав повідомлення. Завжди готовий до поїздочки.
То куди? Кривава гора? Долина Смерті?
Ми їдемо на північ, щоб врятувати Енід.
Вона альфа.
Чув, у тих щенят ікла, які розгризуть тебе, як іриску,
і кігті, що наріжуть, як ковбасу.
Як весело!
Уперед.
АКАДЕМІЯ «НЕВЕРМОР»
Ще один рік у «Невермор» закінчується бійнею й хаосом.
Питання без відповідей витають, як стервʼятники.
Чому я розрізала Тайлерові пута, а не його яремну вену?
І чи стане той імпульсивний акт милосердя моєю загибеллю?
Що ж до моїх батьків, то їхні усмішки не зітруть брехні.
ОФЕЛІЯ ФРАМП
Чи був подарунок матері, щоденник Офелії, знаком довіри,
чи тихого відчаю?
Спершу я мушу знайти Енід.
Я дала їй слово.
Та хто саме повернеться зі мною?
Подруга?
Чи звір, який її поглинув?
ЧОРНІ СЛЬОЗИ
Тітка Офелія.
Таємниці — фундамент сімʼї Аддамсів.
Токсичний і гнилий просто під поверхнею.
Офеліє!
ВЕНЗДЕЙ МАЄ ПОМЕРТИ
Вирушаючи в невідоме,
я сповнена рішучості ексгумувати кожну брехню й обман
чи померти в спробах.
Для мене це ідеальні канікули.
Переклад субтитрів: Людмила Речич