EN NETFLIX-SERIE
Denne historien tar nå en mørk vending.
Sånne liker jeg vanligvis.
Som da bremsene på karusellen sviktet på åtteårsdagen min.
Men ikke denne.
Vi har lett i timevis, sheriff.
Hundene trenger en pause. Har vi gått glipp av noe?
La oss gå tilbake, undersøke Collet-bekken og så ta kvelden.
Ok.
Fant dere ikke liket?
Det var ikke der. Ingen fotavtrykk, blod eller tegn til kamp. Null og niks.
Mannskapene lette hele natten.
De må ha gått ifra førerhundene sine hjemme.
Monsteret drepte Rowan foran meg.
- Fikk du tatt en god kikk på det? - Det ville ikke småprate.
- Var det en klassekamerat? - For et motbydelig spørsmål.
Hva så? Jeg har tre lik til på likhuset. Turgåere som ble revet i stykker.
- Ordføreren sa at det var en bjørn. - Han og jeg er uenige om det.
Du antar automatisk at en elev fra Aldrimer er morderen,
selv om det ikke fins bevis på en forbrytelse.
Beklager. Det glemte jeg. Dere underviser bare de gode utskuddene.
Jeg tror Rowan stakk av. Politiet har varslet, jeg har kontaktet familien,
men de har heller ikke hørt fra ham.
De døde er kjent for ikke å ringe tilbake.
- Hva gjorde du med ham ute i skogen? - Jeg hørte en lyd og gikk for å undersøke.
- Da snublet jeg over angrepet. - Hva skjedde så?
Da møtte jeg Bianca Barclay og ba henne hente hjelp.
Så våknet jeg på rommet mitt.
Og monsteret var ikke en bjørn eller et annet villdyr?
Jeg har ligget i hi med grizzlybjørner. Jeg vet forskjellen.
Takk, sheriff. Jeg tror Miss Addams er ferdig nå.
Jeg vil gjerne snakke med sheriffen. Alene.
Det kan jeg ikke tillate.
Hun kan jo avgi en formell forklaring på stasjonen.
- Ja, kom igjen. - Greit.
Du får fem minutter, og alt er uoffisielt. Oppfør deg pent…
…ellers ringer jeg ordføreren.
Noen prøver å skjule drapet. Bare derfor ville noen rydde åstedet.
Er det din oppfatning som datteren til en morder?
Faren min er en mye bedre mann enn deg, og alt han dreper, er operaer i dusjen.
- Natten var lang, og jeg er lei av leker. - Jeg leker ikke.
Jeg forteller sannheten. Du vil avvise det jeg sier, men kan ikke.
Hvorfor det?
Fordi vi vet at det er et monster der ute.
Og Rowan er det siste offeret.
- Sheriff? - Hva?
Dette vil du se.
Edgar Allan Poe sa: "Ikke tro på noe du hører og halvparten av det du ser."
Aldrimers mest berømte elev fant opplagt ut det her.
Ikke rart han ble en narkoman galning.
KAPITTEL II "VEMODIG ENSOM"
Hjelp meg å forstå hvorfor du sa at du så et drap. Ville du ha oppmerksomhet?
Hvorfor skulle jeg fortelle deg noe? Du har bestemt deg for at jeg lyver.
Jeg vet hva jeg så.
Mye har forandret seg i livet ditt. Det er i orden å føle seg forvirret.
Ikke prøv deg med psykologiske feller.
Det er ingen felle. Jeg vil hjelpe deg å bearbeide følelsene dine.
Følelser er bare starten. De fører til affekt, som utløser tårer.
Tårer er ikke meg.
Fortell hvordan det går på skolen.
Sartre sa: "Helvete er andre mennesker." Han var min første forelskelse.
En av grunnene til at du er her, er for å finne dine folk. Bli del av en gruppe.
Jeg liker å være en øy. En godt befestet en, omgitt av haier.
Antisosiale tendenser kan skyldes en redsel for avvisning.
- Jeg blir ikke lei meg om du avviser meg. - Du blir ikke kvitt meg så lett.
Du har kommet deg gjennom en hel time uten å prøve å rømme.
Jeg tar det som en seier.
PSYKOTERAPEUT
Du har vel bestemt deg for å bli i Jericho. Går du også til Kinbott?
- Jeg bør si at jeg er lovpålagt å gå hit. - Jeg også. Retten påla meg det.
Se på oss. To tenåringsopprørere.
Da du stakk av i går, skjønte jeg ikke hva som skjedde, og så hørte jeg…
Litt sprøtt.
Faren din og alle andre tror at jeg fant på alt.
Jeg…
På tide å komme i kontakt med min indre rebell. Og bare så du vet det…
Jeg tror deg.
Kom igjen, mine damer! Jobb med tennene.
Mer skuling. Denne kattepusen er nådeløs.
Om Bianca Barclay vinner igjen i år, klorer jeg ut mine egne øyne!
Det ville jeg betalt for å se.
Hei sann, romkamerat. Jeg er så glad for at du bestemte deg for å bli.
Jeg trodde du ville ha enerom.
Jeg liker ikke å bo alene, og Ting er fantastisk til å massere.
Alle tjener på det. Så hvorfor skiftet du mening?
Jeg nekter å være en brikke i en annens uhederlige spill.
- Mener du Rowan? - Jeg så at han ble drept.
Men vi så ham alle sammen i dag morges. Veldig ikke død.
Jeg vet det. Noe som får meg til å tro at jeg har gått fra vettet.
Det er ikke like gøy som jeg forventet.
Du er dronningen av sladder. Hva er greia med Rowan?
Bortsett fra at han er en einstøing… Ikke ta det ille opp.
- Nei da. - Han og Xavier Thorpe deler rom.
Hadde du hatt en mobil, kunne du spurt ham i en melding.
Yoko, kom igjen! Spre de værhårene.
Ingen slappe værhår i Poe-cupen.
- Hva er Poe-cupen? - Hele grunnen til at jeg fins nå.
Delvis et kanoløp, delvis jakt til fots. Ingen regler.
Hvert internat må velge seg en Poe-novelle.
Ta en pensel. Thornhill bestiller pizza. Vil du slå et slag for fellesskapet?
Jeg liker å slå.
Men er ikke særlig glad i fellesskap. Og det vil redusere skrivetiden min.
Ta det rolig.
Så lenge du står ved sjøen og heier oss frem under løpet.
Eller du kan stirre ubehagelig. Gjør det som passer.
Jeg har alltid hatet uttrykket: "Skriv om det du kjenner."
Da blir det fritt frem for folk som mangler fantasi.
Men når livet ditt blir et sinnssykt mysterium…
…er det kanskje på tide å prøve det.
- Jeg må snakke med Rowan. - Det er umulig. Han er utvist.
Hvorfor det?
Blås i det. Han reiser med første tog i dag.
- Hva gjorde du ute i skogen med ham? - Det har jeg allerede sagt.
Jeg hørte en lyd og gikk for å undersøke.
Den unnskyldningen beroliget sheriffen, men du lurer ikke meg.
Du så syner, ikke sant?
Jeg skjønte det da vi kjørte forbi ulykken,
og du visste at bonden hadde brukket nakken.
Moren din begynte å se syner på din alder.
De var kjent for å være upålitelige og farlige.
Jeg husker at i begynnelsen trodde hun at hun holdt på å bli gal.
Har du fortalt henne om dem?
Det er tydeligvis du som holder ting tilbake her.
Kan jeg gå nå?
Ikke før du har valgt en fritidsaktivitet. Vi liker at elevene våre er allsidige.
Jeg foretrekker å være ensidig.
Jeg har satt sammen en liste over klubber som har plass til flere.
Så omtenksomt.
Du må ha valgt en før dagen er omme.
Jeg skal holde øye med deg. Du finner nok noe som får det til å kile i magen.
Den siste som kilte meg, mistet en finger.
Weems prøver opplagt å overvåke meg.
Hold øye med Rowan. Ikke mist ham av fingrene.
Vi synger skala, skala…
Weems sa du ville komme.
Men ut ifra opptredenen din på høstfesten er det mulig at dramaklubben passer bedre.
Hvem sa du det til da jeg besvimte? Sheriffen?
Tror du jeg stoler på normier? Jeg gikk til Weems. Hun ordnet det.
La oss bli ferdige med auditionen.
Hva er du? Alt, sopran eller bare monoman?
- Hva var det? - En tone bare hunder kan høre.
STILLE! HØREFIKENE ØVER
- Du kom. Har du skutt med pil og bue før? - Bare mot levende mål.
Ok.
Føttene ved siden av hverandre. Pilen sånn, den gule siden ut. Tre fingre.
Trekk bakover og…
…la den fly i vei. Har du noen spørsmål?
- Når så du Rowan sist? - Han som ble drept av et monster?
På høstfesten. Vi har ikke pratet siden. Men tingene hans var pakket i dag morges.
Rowan har alltid vært rar, men de siste ukene har han vært enda mer uberegnelig.
Telekinese kan gjøre deg forvirret. Det begynte å skremme meg.
Så hva er greia med deg og Tyler?
Får bare du stille spørsmål som ikke angår bueskyting?
Det er ikke noen greie. Han skulle bare kjøre meg ut av byen.
La meg gi deg et råd. Hold deg unna.
- Fordi han er en normie? - Han og vennene hans er fæle.
De tåler ikke at skolen holder liv i dustebyen deres.
Sier han som har fått alt på sølvfat.
- Jenter i glasshus… - Bør kaste enda større steiner.
Og jeg er ikke en overlegen snobb.
Au da.
Er du interessert i den gamle kunsten å røkte bier?
Eugene Ottinger. Grunnlegger og leder av Aldrimers summere.
Wednesday Addams.
Er jeg sen, eller er det bare deg?
Kubelivet er ikke for alle. De fleste er redde for giftige insekter.
Vil du kjenne at det stikker?
Bier har produsert honning på samme måte i 150 millioner år.
Naturens perfekte samfunn.
Alle jobber sammen for å oppnå et felles mål.
Det er også et av de få økosystemene der kvinnene dominerer.
Fra dronningen til arbeiderne. Det fins ikke noe patriarkat der!
Rowan! Vi må snakke sammen.
Jeg har ikke lov til å prate med noen.
Du sa mye da du prøvde å drepe meg.
At jeg var skjebnebestemt til å ødelegge skolen. Hvor fant du tegningen?
Jeg gikk bare ut i skogen for å klarne hodet. Så fulgte du etter meg.
Wednesday.
- Du burde ikke være her. - Ja, gå vekk og la meg være i fred.
BURLINGTON STASJON OMTRENT 1911
TOALETTER
Du skal få alle materialene…
Hvordan forsvant han på et toalett uten vinduer?
En venstrehånd ville ikke sviktet meg.
Ikke furt.
Nå må jeg finne nye bevis selv, fordi du mistet vår eneste ledetråd.
Så du har endelig fått en venn.
- En plante. - Jeg liker kvalitet, ikke kvantitet.
Det er en ledig plass her. Om du orker å sitte så tett på en overlegen snobb.
Jeg tviler på at Wednesday er imponert over knepene dine.
Innrøm det, du er litt imponert.
Vi er så glade for å ha deg her, Wednesday,
på reisen inn i de kjøttetende plantenes verden. Så…
Hvem vet navnet på denne skjønnheten?
Dendrophylax lindenii.
Ellers kjent som spøkelsesorkideen.
Funnet første gang på Isle of Wight i 1854.
Utmerket, Wednesday. Du kan ha en utfordrer til førsteplassen, Bianca.
Kanskje du kan identifisere orkideens beste egenskaper, Wednesday?
Utholdenhet og tilpasningsevne. Den kan trives i svært fiendtlige omgivelser.
Men dens nærvær kan endre økosystemet og få etablerte planter til å avvise den.
Vanligvis fordi de lokale artene får vokse uhemmet.
En ugresstrimmer ordner det.
- Du må gjerne prøve. - Snakker vi om blomster?
Takk for den innsikten, mine damer.
Plantene er opplagt ikke de eneste kjøtteterne her i dag.
Flink bisk. Pass rumpa di.
- Hei. Hvor skal du med Elvis? - Bare…
…følge opp et spor i en sak.
Du tror fortsatt at det er et vesen der ute.
Jeg hørte deg og Santiago. Tror dere det er noen fra Aldrimer?
Jeg støtte på psykologen din. Hun ville ikke si noe om hvordan det gikk med deg.
Det kalles en leges taushetsplikt.
Hva med å fortelle faren sin noe? Hva skravler dere to om?
Videospill, kanselleringskultur, havremelk eller soya. Vi slår oss løs.
- Jeg betaler, så jeg kan spørre. - Vi prater om mor.
Husker du henne?
Det er best du ikke snakker dritt om faren din.
- Jeg kommer sent hjem. Lag middag selv. - Dæven.
Jeg håpet vi kunne tenne grillen og se kampen sammen.
Jeg elsker de koselige minnene vi skaper.
Jeg må tilbake til skogen, men Weems følger med
som en gribb rundt et åtsel.
Skal jeg skjule at du skal gå dit en forbrytelse ikke skjedde?
Jeg har birøkterklubben i dag. Du må være lokkedue.
Beklager. To problemer. Jeg er opptatt, og bier er ekle.
Spør Ting, da vel. Å nei, for han er sur på deg.
Hvorfor er han sur? Han dummet seg ut.
Vi ga hverandre manikyrer i én time, og han fortalte meg alt sammen.
Du respekterer ham ikke som person.
- Han er teknisk sett bare en hånd. - Wednesday! Han er familie.
Han ville gjort alt for deg. Si unnskyld, så skal jeg vurdere å hjelpe deg.
Jeg kjeftet på deg. Jeg skal passe på for fremtiden.
Fort deg nå, før alle sporene blir kalde.
Hva er det du vil ha? Håndkrem? Neglepolerer?
Ny neglebåndsaks? Du får det om du vil.
Jeg vet at jeg er sta, ensporet og besatt. Men alle store forfattere er sånn.
Ja. Og seriemordere. Hva er det du vil frem til?
Jeg har ingenting på hjertet, og jeg godtar ikke emosjonell utpressing.
Greit.
Med denne bekreftet Rowan det jeg er reddest for.
At jeg kommer til å forårsake noe grusomt. Ikke grusomt fint, som Ivan. Grusomt fælt.
Og det kan jeg ikke la skje.
Derfor må jeg finne ut sannheten.
Om du nevner dette for noen, dør du.
Om Weems kommer og snuser,
hold avstand, se dyster ut og ikke si et ord.
- Dette vil koste deg dyrt. - Det forventer jeg.
Sladrer du, klemmer jeg deg som en vokskake.
Tystere blir stukket. Det er kubens lov.
Jeg skylder deg dessuten en takk.
Jeg har aldri hatt så mange jenter i skjulet før.
- Bortsett fra bier. - Sjokkerende.
Jeg har alltid likt varulvjenter.
Sjansen for at Enid vil vise interesse for deg, er mindre enn 1 %.
Så jeg har fortsatt en sjanse? Jippi!
I gamle dager ble honning brukt til å behandle sår og i begravelsesritualer.
Ryktene sier at Kleopatra badet i honning. Det fikk huden til å gløde.
- Har du tatt et honningbad? - Jeg vil bare ikke bli stukket.
Det avgjørende er å holde seg rolig. Biene merker frykt, men ikke vær redd.
Jeg har en veldig stor røykpuster og kan bruke den som en proff.
Vil du se den?
Jeg ville ikke at Elvis skulle få ferten av deg.
Takk. Hvordan avledet du dem?
Kaffegrut?
Et knep fra hjortejakten. En av fordelene ved å være barista.
Han tok ikke med seg blodhunden for å kaste pinne.
Han sier ikke noe til meg. Det er vel rart at jeg sniker meg etter ham.
Nei, jeg sniker meg alltid etter foreldrene mine.
Hva skjedde egentlig på høstfesten? Jeg lover å ikke si noe til pappa.
Jeg trodde Rowan var i fare. Det viser seg at jeg tok feil.
Så brukte han telekinese til å prøve å kvele meg.
Himmel og hav. Hvorfor det?
Aner ikke. Da kom monsteret frem fra skyggene og flerret ham opp.
Så du så det virkelig?
Og det prøvde ikke å drepe deg?
Det reddet meg fra Rowan. Det er det jeg prøver å finne ut av.
Jeg vil finne noe som beviser at han ble drept, og at jeg ikke er gal. Ennå.
Disse er Rowans. Jeg visste at de dekket over noe.
Hva prater du om?
- Så mye av… - …det nye bordet mitt!
- Angående det… - Du skremmer folk!
- Du vet… - Utrolig.
Jeg gjorde det.
Du er sprø!
BELLADONNAFORENINGEN
Går det bra?
Jeg ser samme lilla bok hele tiden.
Omslaget var mørkere. Mer som et daggammelt blåmerke. Let videre.
Jeg finner vanligvis ikke elever her som faktisk ser etter bøker.
De fleste bare kliner.
Det var to vampyrer her som huggtannet. Det blir ikke lett å glemme.
Kan jeg hjelpe deg med å finne noe?
Har du sett denne før? Det er et vannmerke fra en bok jeg ser etter.
Jeg tror det er symbolet til en gammel elevforening.
- Belladonnaene. - Som den dødelige blomsten.
- Nå er jeg jammen fascinert. - De ble oppløst for lenge siden.
- Vet du hvorfor? - Dessverre, nei.
Jeg ble imponert over svarene dine i timen.
Moren min elsker kjøttetende planter. Jeg har nok de røde fingrene fra henne.
Står moren din deg nær?
Vi er som fanger med livstidsdommer i samme fengsel.
Det er jo ikke lett å komme midt i semesteret.
Jeg har vært her i halvannet år og føler meg fortsatt utenfor.
Fordi du er den eneste normien blant de ansatte? Enid sa det.
For å si som sant er, har jeg aldri passet inn.
For rar for normiene, ikke rar nok for utskuddene.
Jeg trodde Aldrimer var annerledes,
men det er fortsatt lærere som knapt hilser på meg.
Jeg later som jeg blåser i at folk misliker meg.
Innerst inne…
…nyter jeg det.
- Ikke mist det, Wednesday. - Ikke mist hva da?
Evnen til ikke å la andre definere deg. Det er en gave.
- Det føles ikke alltid sånn. - Det mest interessante vokser i skyggen.
Og om du trenger noen å snakke med, står døren til drivhuset alltid åpen.
Den lilla boken må være her et sted. Begynn å undersøke.
Rowan er full av overraskelser.
- Du skal ikke være her oppe. - Fint å se deg også.
Hvordan kom du deg inn? Med sirenekreftene dine?
Ikke med dette på. Er det mulig for deg å ikke tro det verste om meg?
- Hva vil du? - Vite hvordan det går med deg.
Det var leit med Rowan. Dere var gode venner.
Når begynte du å bry deg om Rowan?
Du var redd for at han skulle skade Wednesday.
Er det ikke derfor du følger etter henne som en valp?
Eller ligger det noe mer i det?
Ærlig talt, hva ser du i henne?
Tenner du på tragiske gothjenter som liker begravelsesmote?
- Hun har ikke prøvd å manipulere meg. - Jeg gjorde én feil. Det tilgir du ikke.
- Henne får du ikke nok av. - Hvorfor er du besatt av henne?
Fordi hun tror at hun er bedre enn alle andre.
Jeg gleder meg til å knuse Ofelia-huset i morgen
og se varulvkameraten hennes bryte sammen. Det vil bli en minneverdig Poe-cup.
- Jeg hater å tenke på hva du har planlagt. - Spillet er i gang. Jeg liker å vinne.
- Er det så ille? - Og du spør hvorfor jeg gjorde det slutt.
Du pleide å elske drapsinstinktet mitt.
Vi hadde det bra sammen, Xavier.
Hadde vi det? Er det bare det du vil at jeg skal føle?
Tro meg, Wednesday Addams er ikke jenta du drømmer om.
Hun hører hjemme i marerittene dine.
Hvor har du vært? Jeg har bokstavelig talt et hjerteanfall.
- Yoko er på sykestua! - Hvorfor?
Hvitløksbrød under middagen. Hun fikk en allergisk reaksjon og er ute av Poe-cupen.
- Jeg mangler en roer. - Bianca står bak dette.
- Hvordan vet du det? - Blås i det.
Du og jeg skal slå henne i morgen.
Vent. Blir du med i de svarte kattene?
Er du villig til å gjøre det? For min skyld?
Jeg vil ydmyke Bianca så ille at bitterheten vil svi halsen hennes.
Ja, men mest fordi vi er venner, ikke sant?
- Si hvorfor hun alltid vinner. - Det er kjempemystisk.
Ingen båt har kommet over sjøen og tilbake uten å synke.
- Det høres ut som sabotasje. - Poe-cupen har ingen regler.
Hun er en sirene og kontrollerer derfor vannet.
Da må vi bare slå henne på hjemmebane.
- Vi er klare. - Bra. Ting er på plass.
- Vil du si hva dere har gjort? - Og ødelegge overraskelsen?
Apropos overraskelser, kostymet ditt er i teltet.
Kostyme?
OMG, du er katt-astisk!
Men hvor er værhårene dine?
Spør en gang til, og du har åtte liv igjen.
Konsentrer deg.
Hva har vi her? Minstemann i kullet.
Jeg tror ikke at jeg er bedre enn alle andre.
Bare bedre enn deg.
Velkommen til Edgar Allan Poe-cupen.
Dette er en av Aldrimers stolteste årlige tradisjoner,
som har foregått i 125 år.
Hvert lag må ro over til Ravneøya, hente et flagg fra Crackstone-krypten
og komme seg tilbake uten å synke eller bli senket.
Det første laget som krysser målstreken med flagget, vinner.
De kan skryte av det resten av året og får visse privilegier.
La Poe-cupen begynne!
Start!
- Få opp farten. Fortere! - Kom igjen, mine damer. Stå på!
Beklager så mye.
DEN SVARTE KATTEN
Ro!
DØDSPENDELEN
- Kom igjen! Fort! - Kom an!
- Snu! - Snu!
Vi tapte på grunn av deg.
Fortere!
Ting.
Fort. Det er her borte.
Bli og pass på at Bianca ikke saboterer båten.
Ting, du må distrahere noen narrer.
- Hva? - Kom an.
- Kom. - Vi tar den.
Kom igjen. Hun er der.
Kom an.
Vi ses, Wednesday!
Du er nøkkelen.
Tar pusen seg en lur?
- Kom an! - Skynd deg, vi må dra!
Hva er det som skjer?
AMONTILLADOEN
Vi ses, narrer.
Juksepaver!
Jeg spurte bare meg selv: "HVWG?" Hva ville Wednesday gjøre?
De to siste lagene er gullbillene…
…og de svarte kattene.
Kom igjen.
Vi har dere!
MÅL
Ja, vi klarte det!
OMG, Wednesday, vi klarte det! Dette er mitt livs største øyeblikk.
Innrøm det, du var med på hele den skoleåndgreia.
Du sa ikke at det var en mørk, hevngjerrig ånd.
Den første Poe-cupen fant sted i 1897,
ikke bare for å hedre Aldrimers mest berømte elev,
men for å feire de verdiene som alle utskudd deler.
Fellesskap, utholdenhet og besluttsomhet.
Og de verdiene så vi helt klart i dag.
Ja!
Gratulerer, Ofelia-huset!
Som tidligere beboer
er jeg glad for å se trofeet tilbake på peishyllen etter alle disse årene.
Hva gjør du her nede?
Jeg gjemmer meg. Folk smiler til meg, det er foruroligende.
Det kalles å være i vinden. Du slo Bianca Barclay, prøv å nyte det.
Jentene vil vite om du vil henge med dem? Kom igjen. Du dør ikke av det.
Skal tenke på det.
Ja!
Det er godt å se at du finner deg til rette. Akkurat som moren din.
Mor og jeg er ulike som mennesker, som art, som alt annet.
Forrige gang Ofelia-huset vant Poe-cupen, var moren din kaptein på laget.
Jeg var med og rodde.
Kanskje dere to er likere enn du tror.
Jeg er så glad.
Du skulle hjelpe oss å vinne. Hun har aldri tapt. Aldri.
Aldrimer er fortsatt en gåte.
Et sted der det er mange flere spørsmål enn svar.
Men av og til befinner svaret seg rett foran deg.
Ta det med ro, Edgar Allan. Jeg ser det skinnhellige gliset ditt.
Men jeg vil le sist.
Du hadde en legendarisk forkjærlighet for gåter. Og dette kan være den beste.
Fordi det er ikke en enkelt gåte. Hver enkelt linje er en.
"Det motsatte av å snakke." Tie.
"Var i underverdenen." Orfeus.
"Viser dag, måned, år." Kalender. "En påskelilje." Narsiss.
TIE, ORFEUS, KALENDER, NARSISS
"Det lages av vann og smelter i solen." Is.
"Noes yttergrense." Periferi. "Et unntak fra en regel." Særtilfelle.
PERIFERI, SÆRTILFELLE
"Svaret lager en høy kneppelyd."
TO-KNIPS
Hemmelige foreninger. Skjulte biblioteker.
Moren min som ser fordømmende på meg.
Dette er ting jeg har begynt å forvente.
Men når jeg nærmer meg sannheten…
Heldigvis er jeg ikke mørkredd.
Tekst: S. Marum