Ця історія набуває небезпечного характеру.
Зазвичай я люблю небезпеку.
Як-от коли не зупинилася карусель на моєму восьмому дні народження.
Але не цього разу.
Ми вже кілька годин шукаємо, шерифе. Собакам треба перепочити.
Ми щось пропускаємо?
Перевіримо двічі, прочешемо Коллет-крік, а потім підемо спати.
Добре.
Як можна проґавити труп?
Його там не було. Ні слідів, ні крові, ні ознак боротьби.
Нічого, nada. Пошукова команда працювала всю ніч.
Вони, певно, забули своїх собак-поводирів удома.
Той монстр вбив Рована на моїх очах.
- Ти добре його роздивилася? - Він не лишився потеревенити.
- Може, це хтось з однокласників. - Шерифе, стежте за словами.
Начхати. У мене в морзі лежить ще три трупи.
- У лісі пошматовані тіла туристів. - Мер сказав, що це ведмідь.
А я іншої думки.
І ви вирішили, що вбивця - учень «Невермор»,
хоча немає жодного доказу вчинення злочину.
Пробачте. Я забув, що тут навчають лише хороших ізгоїв, так?
Думаю, Рован утік.
Поліція оголосила розшук, і я зв'язалася з сім'єю,
та вони теж від нього нічого не чули.
Мертві не особливо передзвонюють.
Що ви робили з ним у лісі, міс Аддамс?
Я почула шум і пішла перевірити.
Саме тоді я побачила напад.
А потім?
Я наткнулася на Б'янку Барклі й послала її за допомогою.
Потім я раптом прокидаюся в гуртожитку.
Для ясності, це не був ведмідь чи якась інша дика тварина?
Я зимувала з грізлі.
Я знаю, про що говорю.
Дякую, шерифе. Міс Аддамс закінчила.
Насправді я хочу поговорити з шерифом Ґалпіним. Наодинці.
Не впевнена, що можу це дозволити.
А я можу відвезти її у відділок для офіційної заяви.
- Так, ходімо. - Гаразд.
У вас п'ять хвилин, і це не для протоколу.
Грай за правилами…
інакше я подзвоню меру.
Хтось хоче приховати вбивство.
Це єдине пояснення замітанню слідів.
Це твоя професійна думка як доньки вбивці?
Вам далеко до батька, і єдине, що в ньому вбиває, -
це розспівування опер у душі.
- Ніч була довгою. Я стомився від ігор. - Я не граю в ігри.
Я кажу правду.
Ви не можете відкинути мої аргументи.
Чому?
Бо ми обоє знаємо, що десь там чигає чудовисько.
І Рован - його остання жертва.
- Шерифе? - Що?
Ви маєте це побачити.
«Не вір нічому, що чуєш, і половині того, що бачиш».
Найвідоміший випускник «Невермор» зрозумів це тут.
Не дивно, що він став схибленим наркоманом.
РОЗДІЛ II «СКОРБОТА – НАЙСАМОТНІШЕ ЧИСЛО»
Чому ти заявила, що стала свідком вбивства?
Щоб привернути увагу?
Навіщо мені взагалі вам щось казати?
Ви наперед вирішили, що я брешу.
Я знаю, що бачила.
Ти багато пережила останнім часом.
Не дивно, що ти могла наплутати.
Я не потраплю в цю пастку.
Це не пастка. Я хочу допомогти тобі зрозуміти свої емоції.
Емоції дають доступ.
Вони ведуть до почуттів, які провокують сльози. А я не плачу.
Розкажи, як ти адаптуєшся до школи.
«Пекло - це інші».
Він моє перше кохання.
Батьки відправили тебе в «Невермор»,
щоб ти знайшла подібних собі. Стань частиною спільноти.
Мені подобається бути островом. Добре укріплений, оточений акулами.
Може, це через страх бути відкинутою?
Якби ви відстали від мене, я б не засмутилася.
Так легко ти мене не позбудешся.
Поглянь, ти досиділа до кінця сеансу, не намагаючись утекти.
Вважаю це перемогою.
Отже, ти вирішила залишитися в Єрихоні.
Теж ходиш до лікарки Кінботт?
Ходити сюди мене зобов'язав закон.
Мене теж. Постанова суду.
Поглянь на нас. Парочка шибеників.
Слухай, коли ти вчора втекла зі свята врожаю,
я не знав, що сталося, а потім почув…
Якесь божевілля.
Усі, включно з твоїм батьком, вважають, що я вигадую.
Я…
Час випускати внутрішнього бунтівника.
І щоб ти знала…
я вірю тобі.
Панянки, прошу вас! Попрацюйте над зубами.
Більший вищир.
Це кошеня полонених не бере.
Якщо Б'янка Барклі знову виграє цього року, я видряпаю собі очі!
Я б заплатила, щоб це побачити.
О, сусідонько!
Я така рада, що ти лишилася.
Ти ж не хотіла ділити кімнату.
Якщо щиро, не люблю жити соло, і Річ робить убивчий масаж шиї.
Усі у виграші.
Отже… чому ти змінила думку?
Я відмовляюся бути пішаком у чиїсь порочній грі.
- Ти про Рована? - Я була свідком його смерті.
Просто ми всі бачили його сьогодні вранці.
Дуже навіть не мертвого.
Знаю.
Це змушує мене думати, що я втрачаю глузд.
Це зовсім не так весело, як я очікувала.
Ти королева пліток. Що там із Рованом?
Окрім того, що він дивний відлюдько…
- Не ображайся. - Не буду.
Ксав'є Торп із ним живе.
Якби в тебе був телефон, могла б написати йому й спитати.
Йоко. Ну ж бо! Розпуши ці вуса.
Так поникли, що їм Кубок По не світить.
Що таке Кубок По?
Єдина причина, чому я досі живу.
Почасти перегони на каное, почасти квач, жодних правил.
Кожен гуртожиток обирає оповідання По для натхнення.
Спробуй пензля.
Міс Торнгілл замовила піцу. Може, спробуєш сили в соціалізації?
Люблю пробувати сили.
А от соціалізацію не дуже.
Крім того, я ще маю пописати.
Звісно.
Якщо повболіваєш за нашу перемогу на березі озера.
Або просто спопелятимеш нас поглядом. Як забажаєш.
Завжди ненавиділа вислів «пиши, що знаєш».
Це вихід для людей з обмеженою уявою.
Та коли життя обертається на закручений сюжет…
мабуть, варто цим скористатися.
Мені потрібен Рован. Де він?
Нічого не вийде. Його відрахували.
За що?
Не твоя справа. Він від'їжджає першим потягом.
Що ти взагалі робила з ним у лісі?
Я вже казала.
Я почула шум і пішла подивитися.
Ця відмовка могла задовольнити шерифа, але мене не обдуриш.
У тебе було екстрасенсорне видіння.
Я здогадалася, коли ми проїжджали повз аварію,
і ти знала, що фермер зламав собі шию.
У твоєї матері видіння почалися в цьому віці.
Вони були сумнозвісно ненадійними й небезпечними.
Пам'ятаю, спочатку
вона думала, що втрачає розум.
Ти розповідала їй про них?
Як бачиш, це ти щось недоговорюєш.
Я можу йти?
Ні, поки не обереш собі якийсь гурток.
Учні мають бути всебічно розвиненими.
Я вдовольнюся гострим розумом.
Я взяла на себе сміливість скласти список гуртків, де ще є місця.
Як завбачливо.
Ти маєш обрати якийсь до кінця дня.
Я за тобою наглядатиму.
Не сумніваюся, що тебе щось зачепить.
Останній, хто мене зачепив, втратив пальця.
Вімс не спускає з мене очей.
Стеж за Рованом.
Вчепися в нього всіма пальцями.
Луска-ска-ска…
Вімс казала, ти прийдеш.
Але якщо чесно, після вистави на святі врожаю
тобі в театральний гурток.
Коли я зомліла, кому ти сказала? Шерифові?
Нормальному копові?
Я пішла одразу до Вімс, щоб вона розібралася.
Гаразд, покінчімо з цим прослуховуванням.
Хто ти? Альт, сопрано чи просто куку?
Що це було?
Нота, яку чують лише собаки.
ТИША! РЕПЕТИЦІЯ «ЛУНКИХ ЛЯПАСІВ»
Ти таки прийшла. Колись стріляла з лука?
Лише в живі цілі.
Гаразд.
У стійку. Стрілу заряджають ось так, жовтим боком назовні. Три пальці.
Відтягни й…
відпусти.
Питання?
Коли ти востаннє бачив Рована?
Якого вбив монстр?
На святі врожаю. Відтоді я з ним не говорив.
Але вранці його речі були спаковані.
Рован завжди був трохи дивним, але
останні кілька тижнів стало гірше.
Телекінез може затьмарити розум, і він…
Це почало мене лякати.
То що між тобою й Тайлером?
Що, лише тобі можна питати не про стрільбу з лука?
Нічого нема. На моє прохання він мав повезти мене з міста.
Ось тобі порада. Тримайся подалі.
Бо він нормальний?
Тайлер і його друзі - придурки.
Бісяться, що ця глушина виживає лише коштом школи.
Каже той, кому все подавали на тарілочці.
Свій свояка вгадає…
Здалека мене влаштовує.
Принаймні я не елітарний сноб.
Ой.
Тебе цікавить стародавнє мистецтво бджільництва?
Євген. Євген Оттінґер.
Засновник і президент «Дзижчиків».
Венздей. Венздей Аддамс.
Я запізнилася, чи тут лише ти?
Життя вулика не для всіх.
Більшість дітей бояться отруйних комах.
Хочеш відчути жало?
Бджоли виробляють мед протягом 150 мільйонів років.
Це ідеальна природна спільнота.
Усі працюють разом задля спільної мети.
Цікаво, що це також одна з небагатьох екосистем, у якій домінують самиці.
Від королеви до робочої бджоли. У вулику не існує патріархату!
Роване! Треба поговорити.
Венздей, мені ні з ким не можна розмовляти.
А був таким говірким, коли намагався мене вбити.
Ти сказав, що мені судилося знищити школу.
Де ти взяв той малюнок?
Я пішов у ліс провітрити голову.
Ти прийшла услід за мною.
Венздей.
Чому ти тут?
Так, відстань і дай мені спокій.
БЕРЛІНГТОНСЬКИЙ ВОКЗАЛ КОЛО 1911 РОКУ
ТУАЛЕТИ
Я ще раз дам тобі матеріали…
Ти загубив його у вбиральні без вікон?
Ліва мене б не підвела.
Не дуйся.
Тепер мені доведеться шукати нові докази,
бо ти загубив єдину зачіпку.
Бачу, ти нарешті знайшла друга.
Хай це й рослина.
Мене цікавить якість, а не кількість.
Біля мене вільне місце.
Якщо висидиш біля елітарного сноба.
Сумніваюся, що Венздей вразили ваші фокуси, пане Торп.
Визнай, ти трохи вражена.
Венздей, ми дуже раді, що ти приєдналася
до нашої мандрівки у світ м'ясоїдних рослин.
Що ж…
хто знає назву цієї красуні?
Dendrophylax lindenii.
Її ще називають орхідеєю-привидом.
Уперше її відкрили на острові Вайт 1854 року.
Дуже добре, Венздей.
Можеш втратити статус найкращої учениці, Б'янко.
Венздей, розкажи нам, які найкращі якості цієї орхідеї.
Стійкість і пристосовуваність.
Вона процвітає навіть у найскладніших умовах.
Але її присутність може змінити екосистему,
що призводить до щезання інших рослин.
Це тому, що місцеві види процвітали, не знаючи турбот.
Газонокосарка легко вирішує цю проблему.
- Можеш спробувати. - Ми досі говоримо про квіти?
Дякую, панянки, за цю повчальну інформацію.
Очевидно, що рослини - не єдині хижаки в цьому класі.
Молодець.
Обережно з дупою.
- Привіт. Куди ти зібрався з Елвісом? - Просто…
перевіряю одну версію.
Ти далі віриш, що в лісі щось є?
Чув, як ви з Сантьяго говорили. Гадаєш, це хтось із «Невермор»?
Наткнувся на психіатра.
Вона мовчала як риба про твій прогрес.
Це називається лікарська таємниця.
Може, поділишся нею з батьком?
Про що ви там теревените?
Відеоігри, культура скасування, вівсяне молоко чи соя. Дикі часи.
- Я їй плачу й маю право спитати. - Ми говоримо про маму.
Пам'ятаєш її?
Краще не патякай дурниць про свого старого.
Я повернуся пізно. Повечеряєш сам.
Чорт.
Я сподівався, ми розпалимо гриль, а потім уполюємо дичину.
Ці теплі спогади залишаться зі мною на все життя.
ШЕРИФ ОКРУГ ЄРИХОН
Мені треба до лісу, але Вімс наче той стерв’ятник,
який кружляє над трупом.
Хочеш, що я прикрила тебе, і ти вернулася на місце уявного злочину?
У мене бджільництво по обіді.
Ти потрібна як приманка.
Вибач. Два з двох.
Я зайнята, і бджоли мене лякають.
Попроси Річ. Чекай, ти не можеш, бо він на тебе злий.
Чому він злиться? Це він облажався.
Я знаю лише, що ми годину робили одне одному манікюр, і він поділився.
Ти не поважаєш його як особистість.
Звісно, він лише рука.
Венздей! Він твоя сім'я.
Він готовий на все заради тебе.
Іди вибачся, і, можливо, я тобі допоможу.
Я накинулася на тебе. Надалі стежитиму за своїм тоном.
Тепер швиденько, поки ще можна за щось зачепитися.
Що хочеш? Крем для рук? Пилку для полірування?
Нові ножиці для кутикули?
Вважай, вони вже твої.
Я знаю, що я вперта, цілеспрямована й одержима.
Але всі видатні письменники такі.
Так. І серійні вбивці.
До чого ти ведеш?
У мене нема потреби виливати душу, і твій емоційний шантаж не подіє.
Гаразд.
Коли Рован показав це, підтвердився мій найбільший страх.
Що я буду відповідальна за щось жахливе.
Не в хорошому сенсі жахливе.
У поганому.
Я не можу цього допустити.
Тому я мушу дізнатися правду.
Заїкнешся комусь хоч словом - і я тебе прикінчу.
Якщо Вімс рознюхуватиме тут,
тримай відстань, будь похмурою й не кажи ні слова.
- Ти за це поплатишся. - Я в цьому не сумніваюся.
Вибовкаєш, і я розчавлю тебе, як соту.
Базіку жалять у язик.
Закон вулика.
До того ж я маю тобі подякувати.
У моєму сараї ще не було стільки дівчат.
Окрім бджіл.
Неймовірно.
Я завжди шалів від дівок-вовкулак.
Ймовірність, що Енід зверне на тебе увагу,
менше як 1%.
То в мене є шанс?
Так!
У давні часи медом лікували рани й використовували в жертвоприношеннях.
За чутками, Клеопатра купалася в меді.
Від нього її шкіра сяяла.
Купалася в медовій ванній?
- Я просто не хочу, щоб мене вжалили. - Головне - зберігати спокій.
Бджоли відчувають страх, але ти не хвилюйся.
Бо в мене великий димогенератор, і я орудую ним, як професіонал.
Хочеш подивитися?
Вибач. Я не хотів, щоб Елвіс відчув твій запах.
Дякую. Як ти їх відвадив?
Кавова гуща?
Я полював на оленів.
Одна з переваг баристи на пів ставки.
Бладгаунд тут не для того, щоб гратися з м'ячиком.
Він мені нічого не каже.
- Тобі дивно, що я слідкую за ним? - Ні, я постійно слідкую за батьками.
Слухай, що насправді сталося того вечора на святі?
Клянуся, що нічого не скажу татові.
Я думала, Рован у небезпеці.
Та я помилялася.
Він спробував використати телекінез, щоб мене задушити.
Чорт забирай. Навіщо йому це?
Не знаю. І тоді цей монстр вийшов із тіні й випотрошив його.
Ти справді його бачила?
І він не намагався тебе вбити?
Він врятував мене від Рована. Намагаюся зрозуміти чому.
Я хочу знайти докази, що його було вбито
і що я не втратила розум.
Поки що.
Вони Рованові.
Я знала, що це прикриття.
Про що ти говориш?
- Стільки мого… - Це новий стіл, психопате!
- Коли зайшла мова про… - Ти лякаєш людей!
- Знаєш… - Неймовірно.
Це я.
Ти божевільний!
ТОВАРИСТВО БЕЛАДОНИ
Усе гаразд?
Увесь час бачу одну й ту ж фіолетову книжку.
Обкладинка була темніша. Як забій на другий день. Шукай далі.
Нечасто тут побачиш учнів, які справді шукають книжки.
Прослизають поцілуватися.
Я натрапила на двох вампірів, що зчепилися іклами.
Не можу це розбачити.
Чи можу я чимось допомогти?
Ви це десь бачили?
Це водяний знак із книжки, яку я шукаю.
Гадаю, це символ старого студентського товариства.
- Товариство беладони. - Як отруйна квітка.
Я заінтригована.
Вони припинили існування багато років тому.
Знаєте чому?
Мені шкода.
Мене вразили твої відповіді на уроці.
Моя мама - любителька м'ясоїдних рослин.
Ця любов до червіні від неї.
Ви з матір'ю близькі?
Як два довічно засуджені в'язні в одній камері.
Знаю, нелегко змінити школу… в середині семестру.
Я тут уже півтора року, і досі почуваюся чужою.
Бо ви єдина нормальна серед вчителів?
Енід мені сказала.
Чесно кажучи, я ніколи нікуди не вписуюся.
Надто дивна для нормальних, недостатньо дивна для ізгоїв.
Я думала, у «Невермор» буде інакше, але
досі є вчителі, які мене практично не помічають.
Я вдаю, що мені байдуже, коли мене не люблять.
Глибоко в душі…
я потай цим насолоджуюся.
Ніколи не втрачай це, Венздей.
Що?
Уміння не дозволяти іншим визначати тебе.
Це дар.
Інколи так не скажеш.
Найцікавіші рослини виростають у тіні.
Якщо захочеш із кимось поговорити,
двері в оранжерею завжди відчинені.
Ця фіолетова книжка має бути десь тут.
Починай шукати.
Рован постійно мене дивує.
Тебе тут не має бути.
Я теж тебе рада бачити.
Як ти пройшла завідувачку? Сила сирени?
Не з цим на шиї.
Так важко хоча б раз не підозрювати мене?
Чого ти хочеш, Б'янко?
Спитати, як справи.
Шкода щодо Рована. Знаю, ви були близькі.
Відколи це тобі не начхати на Рована?
Ти боявся, що він зробить щось Венздей.
Хіба не тому ти ходиш за нею, як цуценя?
Чи є ще щось?
Серйозно, що ти в ній знайшов?
Тобі подобаються трагічні готеси, вбрані як на похорон?
Радше те, що вона не пробує мною маніпулювати.
Ти не можеш пробачити мені одну помилку. А вона тебе зневажає, і тобі подобається.
- Чому ти на ній зациклилася? - Вона вважає себе кращою за інших.
Уже завтра ми завдамо поразки Офелія-холу,
і її сусідці-вовкулаці прийде кінець.
Пам'ятний буде фінал.
- Навіть не хочу знати, що ти задумала. - Гра вже почалася.
Люблю перемагати.
Хіба це погано?
Ти дивуєшся, чому я з тобою порвав.
Колись тобі це подобалося.
Нам було добре разом, Ксав'є.
Справді?
Чи ти хотіла, щоб я так думав?
Повір, Венздей Аддамс не дівчина твоєї мрії.
Вона твоє нічне жахіття.
Де ти була?
У мене справжній серцевий напад.
- Йоко в лазареті! - Що сталося?
Випадковість із часниковим хлібом.
Сильна алергічна реакція. Вона вибула з Кубка По.
Мій другий пілот.
Це не випадковість. Це Б'янка.
- Звідки ти знаєш? - Неважливо.
Завтра ми поставимо її на місце.
Чекай.
Приєднаєшся до «Чорних кішок»?
Ти цього хочеш?
Заради мене?
Я хочу принизити Б'янку так сильно,
щоб їдкий смак поразки в'ївся їй у горло.
Так, але здебільшого ти це робиш, бо ми подруги, так?
Чому вона постійно виграє?
Та спробуй зрозумій.
За останні два роки жоден інший човен не дійшов до фінішу.
Схоже на саботаж.
На Кубку По немає правил,
а вона сирена - господарка вод.
Тоді нам треба перемогти її у її власній грі.
- Ми готові. - Добре. Річ на позиції.
- Розкажеш, що ви двоє задумали? - І зіпсувати сюрприз?
До речі про сюрпризи, твій костюм у наметі.
Костюм?
Боже мій, у тебе ней-мур-вірний вигляд!
Але де твої вуса?
Спитаєш ще раз, і в тебе лишиться вісім життів.
Зосередься.
Що тут у нас?
Вишкребок приплоду.
Щоб ти знала, я не вважаю, що краща за інших.
Лише що краща за тебе.
Хочу привітати вас усіх на Кубку Едгара Аллана По.
Це одна з наших найважливіших щорічних традицій,
яку започаткували 125 років тому.
Треба допливти до острова Рейвен,
забрати прапор із крипти Крекстоуна, і повернутися назад, не потонувши.
Перша команда, яка перетне фінішну пряму, виграє кубок
і право вихвалятися весь рік, а також спеціальні привілеї.
Оголошую початок Кубка По!
Уперед!
- Греби. Швидше! - Ну ж бо, панянки. Уперед!
Перепрошуємо!
ЧОРНИЙ КІТ
Змах!
ПРОВАЛЛЯ І МАЯТНИК
- Ну ж бо! Уперед! - Гайда!
Повертай!
Хай йому грець. Ми програли через тебе.
Швидше!
Річ.
Ходімо. Це тут.
Залишайся й не дозволь Б'янці пошкодити човен.
Річ, відверни увагу кількох блазнів.
- Що? - Гайда.
- Ходи. - Спіймаймо її.
Ходімо.
Вона там.
Ану.
Бувай, Венздей!
ДЖОЗЕФ КРЕКСТОУН
Ти - ключ.
Котяча дрімота?
- Ну ж бо! - Швидше, треба вирушати!
Що відбувається?
АМОНТИЛЬЯДО
До зустрічі, блазні!
Дурисвітки!
«Що б зробила Венздей?»
Останні дві команди – «Золоті жуки»…
і «Чорні кішки».
Ну ж бо.
Попалися!
ФІНІШ
Так, нам вдалося!
Венздей, ми це зробили!
Це найщасливіша мить мого життя.
Зізнайся, ти перейнялася духом цієї школи.
Ти не казала, що це темний, мстивий дух.
Перший Кубок По відбувся 1897 року,
щоб не лише вшанувати найвидатнішого випускника «Невермор»,
а й відзначити всі ті цінності, які розділяють ізгої.
Єдність, наполегливість і рішучість.
І сьогодні нам їх продемонстрували.
Так!
Вітаю Офелія-хол!
Як колишня мешканка,
я буду рада знову побачити кубок на мантії після стількох років.
Що ти тут робиш?
Ховаюся.
Люди почали мені посміхатися, це тривожно.
Це називається успіх.
Ти поставила на місце Б'янку Барклі, насолоджуйся.
Дівчата питають, чи ти з ними потусуєшся. Ну ж бо, це тебе не вб'є.
Я подумаю.
Так!
Приємно бачити, що ти приживаєшся.
Точно як твоя мати.
Ми з мамою - різні люди / різні види / різне все.
Востаннє, коли Офелія-хол виграв Кубок По,
твоя мати була капітаном команди.
Я була її другим пілотом.
Можливо, ви більше схожі, ніж ти думаєш.
Я така рада.
Ти мав допомогти нам виграти. Вона ще не програвала. Ніколи.
«Невермор» залишається загадкою.
Місцем, де питань значно більше, ніж відповідей.
Але іноді…
іноді відповідь просто в тебе перед очима.
Не хвилюйся, Едгаре Аллане.
Я бачу твою самовдоволену посмішку.
Але останньою сміятимуся я.
Твоя любов до загадок загальновідома.
А це, можливо, найскладніша з них.
Бо це не одна загадка.
Тут кожен рядок - окрема загадка.
«Не має ні початку, ні кінця». Круг.
«Тане на сонці». Лід.
«Самопосівна квітка». Анютині вічка.
«Усе підсолоджує». Цукор.
«За два місяці до червня». Квітень. «Скривить так, що не впізнати». Лимон.
«Богиня війни». Афіна.
«Щипковий інструмент». Цитра.
«Відповідь видасть різкий звук».
КЛАЦКЛАЦ
Таємні товариства.
Приховані бібліотеки.
Моя мати, що тупиться в мене з осудом.
Усього цього я очікувала.
Але щойно я наближаюся до правди…
На щастя, я не боюся темряви.
Людмила Речич