בואו נעשה הערכת מצב, טוב?
שק על הראש שלי ליצירת בלבול מקסימלי,
פרקי כף היד נקשרו בחוזקה כזאת שאספקת הדם שלי נעצרה,
ואין לי מושג אם אחיה או אמות.
בהחלט מסיבה מהסוג שאני אוהבת.
מי מעזה לחדור לחלל הסודי שלנו?
את יכולה להסיר את המסכה, ביאנקה.
וכך סתם, תקוותיי התנפצו על סלעים של אכזבה מרה.
מצאתי את עצמי לא מול רוצח פסיכוטי,
אלא מול חבורת תיכוניסטים ליצנים.
רגע, עדיף כבר עם מסכה.
איך הגעת הנה?
רואן הראה לי.
כיס שמאל.
זיהיתי את סימן המים מהדף על הפסל של פו.
- ואז פתרתי את החידה. - רגע, יש חידה?
חשבתי שפשוט מקישים פעמיים.
אתה כנראה החכם בחבורה.
אחוות הסולנום היא מועדון חברים אליטיסטי.
מלשון ״אליטה״.
אנחנו עושים מסיבות גג, קמפינג, לפעמים שוחים בעירום בחצות.
ויוקו היא מיקסולוגית חובבת.
המוחיטו נטול האלכוהול שלה מעולה. אנחנו די פרועים.
וואו. ולא אומרים לכם מתי ללכת לישון?
חשבתי שאחוות הסולנום פורקה.
כן, הקבוצה נסגרה לפני 30 שנה אחרי שאיזה תלמיד נורמלי מת.
אבל יש לנו הרבה בוגרים עשירים, אז וימס מעלימה עין
- בתנאי שאף אחד לא עושה גלים. - מישהו כמו רואן?
העפנו את הלוזר הזה בסמסטר שעבר.
השאלה היא, מה נעשה בה?
הכניסה לספרייה הזו היא לחברים בלבד.
- אני מציע שנזמין אותה להצטרף. - מה?
הוריה היו חברים.
אחרי מה שהיא עשתה בגביע פו? אין מצב!
דיברנו על לא לעשות גלים? היא צונאמי!
רק בגלל שניצחתי אותך במשחק שלך? אחסוך לך את הטרחה.
אני לא מעוניינת להצטרף.
את מסרבת לנו? ברצינות?
היית מאמינה?
תתירו אותה.
שחררתי את עצמי לפני חמש דקות.
רוצה פנס גם בצד השני?
חובבנים כמוכם מוציאים לחטיפות שם רע.
- ״חברה או צער״ -
לחקירה שלי היו כל כך הרבה קצוות חוטים שיכולתי לארוג מהם תכריך.
עדיין אין לי מושג איך רואן קם לתחייה באופן מסתורי,
או למה המפלצת הזאת משוטטת ביערות.
אבל כרגע, אין דבר שמסקרן אותי יותר מהספר הזה.
אם אני אהיה אחראית לחיסולה של אקדמיית נוורמור,
השאלה היא,
למה אני באפוקליפסה הזאת לצד צליין?
כל התלמידים יתייצבו להתנדבויות שלהם בשעה עשר בדיוק,
ולאחר מכן ייפגשו לארוחת צהריים באחת.
כידוע לכם, אירועי יום הקהילה השנה
טקס חנוכת פסל חדש בכיכר העיר,
שיכלול גם הופעות של תלמידי נוורמור.
בתור נציגי בית הספר,
בטוחני שהתנהגותכם תהיה למופת.
יש! קיבלתי את עולם הצליינים!
באמת יש לי כישורים חברתיים מולדים ונוכחות בימתית,
אז זו הייתה הבחירה המתבקשת. מה את קיבלת?
״אי זבל״, מה שזה לא יהיה.
חנות עתיקות מוזרה וקריפית. אבל את תאהבי אותה.
אני מחזיקה ציפורניים שאג׳קס ואני נצוות ביחד.
אלוהים, קיבלתי את ״השבשבת״. בוא נחליף.
ונסדיי, אל תדאגי לגבי הצ׳לו שלך.
אדאג שהוא יגיע לכיכר העיר אחר הצהריים.
הצ׳לו שלי?
שמעתי את הסרנדה שניגנת על הגג.
מרשים.
נידבתי אותך ללוות את תזמורת המצעדים של תיכון ג׳ריקו בטקס.
אני בטוחה שזה לא יהיה אתגר בשבילך, לנגן מנגינה משמחת של ״פליטווד מק״.
בתנאי שתבטיחי לתלות אותי כמכשפה אחר כך.
- עולם הצליינים -
למה אתה בוהה בקיר חלק?
הוא לא היה חלק ביום הקהילה שעבר.
עדיין יש לך בטן מלאה על זה שסירבתי להזמנה שלכם?
- לא יודע, סיכנתי את עצמי למענך. - אוי נו באמת.
אני סתם בשר תותחים במלחמה הקרה שלך ושל ביאנקה.
- יש לי עיסוקים דחופים יותר. - מה למשל?
לאתר את המפלצת שטרפה את שותפך לחדר לשעבר.
אלוהים… בפעם האחרונה, רואן הועף.
- כולם ראו אותו עוזב. - דיברת איתו מאז?
סימסתי לו כמה פעמים אבל לא קיבלתי תשובה.
חשבתי שהוא רוצה שנוורמור תהיה במראה האחורית שלו.
או שהוא מת.
למה אכפת לך כל כך? הרי לא הכרת אותו.
למה כל כך לא אכפת לך?
גם אם יזלזלו בי וימציאו מיליון תירוצים, אני לא אפסיק.
יופי, אני רואה שאת גם גנבת.
מה כל כך חשוב ביומן ״סולנום״ ישן?
לא נראית מופתע כשהראיתי לך את זה אמש.
ראית את זה בעבר, נכון?
כן. כמה ימים לפני חג הקציר. הוא היה פתוח על השולחן של רואן,
אז הנחתי שהוא גנב אותו אחרי שהעפנו אותו מאחוות הסולנום.
התעמתתי איתו, והוא די התחרפן.
- זה לא ייאמן… - שתוק!
- איך יכולת? - זה טירוף!
הוא הטיח אותך בקיר באמצעות הטלקינזיס שלו.
כן.
איך ידעת?
ניחוש מוצלח.
זה מוזר שאת מופיעה פה.
היומן הזה בן 30 שנה, לא?
ולמה קראקסטון איתך בתמונה?
אתה יודע מי זה?
כן, זה ג׳וסף קראקסטון.
המייסד של ג׳ריקו.
הוא די מפורסם פה.
כן, תראי.
זה הוא.
- עולם הצליינים -
- שריף. - כן.
זוכר את בני, לוקאס?
בהחלט. נתקלתי בו ובחברים שלו בשבוע שעבר ב״שבשבת״.
אני צריך ללכת לעבודה.
היי, אל תסתבך היום. הבנת?
אל תתלהב כל כך.
המנודים האלה עוד עלולים לחשוב שאנחנו שמחים שהם כאן.
משהו עדיין אורב ביערות, ובטח קשור לבית הספר הזה.
אתה מוכן להפסיק להפריח האשמות לכיוון אקדמיית נוורמור?
אתה יודע עד כמה ג׳ריקו תלויה בה.
מי לדעתך מממן את הכבישים שלנו, הגנים… אפילו את המשכורת שלך?
אני רק ממלא את תפקידי ודואג לשלום העיירה שלנו, בוס.
אל תטיף לי, דונובן.
לפני שתושבי ג׳ריקו בחרי בי לראשות העיר,
אני ענדתי את התג הזה, זוכר?
לא נראית לי כמו חובב היסטוריה אז.
אם זה טוב לעסקים, זה טוב לג׳ריקו.
בייחוד אם העסק שלך הוא ״עולם הצליינים״.
היי.
פשוט תמצא את הדוב הארור ותטפל בו.
כן, טוב… כולם לשבת.
יש לנו הודעה מיוחדת.
ברוכים הבאים, תלמידי אקדמיית נוורמור.
בשם קהילת ג׳ריקו כולה,
אנו מאושרים לקבל את פניכם היום.
נדיבותכם ועבודתכם הקשה יזכו אתכם ב… קהילת עולם!
טוב, ניפגש כאן באחת לארוחת הצהריים.
תיהנו!
אניד.
תתחלפי איתי במשימה.
מה? לא.
״אי זבל״ זה ממש לא הקטע שלי.
זה מקרה חירום.
- אני צריכה לבדוק את ״עולם הצליינים״. - אבל ונסדיי, זאת לא החלפה הוגנת.
למה שאסכים לבלות את היום באיזו חנות גרוטאות מחניקה?
מפני שאג׳קס יתנדב שם.
דבר הציץ בשיבוץ שלו.
- אבל אם את לא מעוניינת… - לא!
אלוהים, תודה! אין כמוך!
- אי זבל -
- צפרא טבא, צליינים -
ברוכים הבאים לעולם הצליינים!
משפטי מכשפות מדי יום!
בשעה שתיים! בשעה ארבע!
היי, גבר! אישה!
היי, ונסדיי. רוצה לעשות צילום קבוצתי של ״המזמזמים״?
נראה שלא.
שלומות לכם, צעירי נוורמור היקרים.
אני הגברת ארלין ואני אהיה המ״מ שלכם.
״מתנחלת מקורית״.
במטותא, שימו את הניידים שלכם על רטט וחושו נא,
שכן אתם עומדים לנסוע אחורה בזמן אל שנת 1625,
אל המאחז הראשון שהוקם כאן בג׳ריקו.
מולכם,
בית הוועד.
בתוכו נמצא אוסף של פריטים
הקשורים למייסדה האהוב והצדיק של העיירה ג׳ריקו,
ג׳וסף קראקסטון.
ומנגד, ״בית הכיסא״ שלנו, השירותים הניטרליים־מגדרית הראשונים בארה״ב.
קושייה בפי.
מהרי נא, ילדתי.
אילו מחפציו של ג׳וסף קראקסטון מוצגים בבית הוועד?
זו ממש תיבת אוצר.
יש שם כלים חקלאיים מקוריים, צלחות, ואפילו סיר הלילה של משפחת קראקסטון!
נשמע מרתק. אני מתנדבת לעבוד שם.
צר לי, לא. התערוכה הזאת בשיפוץ.
היום תעבדו כולכם בלב הפועם של עולם הצליינים.
- באר הפאדג׳ מאז שנת 1955 -
״באר הפאדג׳״?
יותר כמו ״סוכרת בקופסה״.
מתנדבים, זקפו אוזניכם.
הפאדג׳ הוא הדם בעורקיה של קהילתנו הצנועה.
ודוגמיות מובילות למכירות.
אז קחו לכם מדים וקופסאות,
ותביאו נחת לאבותינו.
זה משמש לחניקת תיירים?
אני די בטוח שהוא מת.
רואה את סימני הצמיג על הזנב שלו?
אמנית מקומית אספה אותו מכביש 22 הסמוך.
את מנסה להגיד לי שמישהי
אוספת חיות שנדרסו והופכת אותן ל… זה?
זה נחטף כמו לחמניות חמות. יש פה אגף שלם שמוקדש לחתיכים האלה.
סנאים, בואשים, נחשים,
משפחה של חמוסים עושה מנגל.
חמוד רצח.
אתם רוצים לעזור?
לא תזיק להם הברשה ופתיחת קשרים. זה מרענן את הפרווה.
אולי נעשה את זה אחרי…
הפסקת קפה ממושכת.
נכון, אג׳קס?
כן, נקפוץ ל״שבשבת״.
רוצה משהו משם?
אין צורך לשלם ביוקר על משקאות של היפסטרים.
אני חולטת צ׳אגה.
תערובת משלי.
תה פטריות.
אני מלקטת אותן בעצמי.
תתחילו לסרק. מחכה לכם הפתעה.
אתם מוזמנים לטעום פאדג׳ צליינים ״אותנטי״,
שעשוי מפולי קקאו שלוקטו ע״י שבטי ילידים מנוצלים באמזונס.
מה?
כל ההכנסות קודש למוסד הזה, שכולו טיוח פתטי של ההיסטוריה של ארה״ב.
חוץ מזה, הפאדג׳ הומצא רק כעבור 258 שנים.
מישהו מעוניין?
תראו את היצור הגרגרן הזה.
בבקשה, אני צריך לחזור ל…
איחס.
בוא הנה!
תיכנס לשם!
שלום, צליינים.
- שחררו אותו. - גם את רוצה להיות בעמוד הקלון?
זוכר מה קרה בפעם שעברה?
תפסו אותה!
אתם עדיין כאן?
אסור לי להסתבך יותר עם אבא שלי.
לא, חכה!
לוקאס…
בוא ננקה אותך.
- השבשבת קפה ומאפייה -
המנהלת וימס.
נראה שיש לנו עוד יום קהילה מוצלח.
ו…
תודה על תרומתך הנדיבה לקמפיין לבחירתי מחדש.
לאות תודה על שיתוף הפעולה המתמשך.
נראה שכולם מתנדבים כמתוכנן,
ועד כה, לא היו שום בעיות.
ראש העיר ווקר,
תכיר, זאת מרילין ת׳ורנהיל.
ברוח שיתוף הקהילה, היא המורה הנורמלית הראשונה בנוורמור.
העונג כולו שלי.
נפגשנו פעם?
לא רשמית. אבל אני רואה אותך פה כל בוקר.
אתה תמיד יושב בתא האחורי כשאני שותה את המאצ׳ה־לאטה היומי שלי.
ידעתי!
מיס ת׳ורנהיל, המשיכי לעדכן אותי.
בייחוד לגבי תלמידה אחת, הכוכבת בעלת הצמות.
כן.
זאת הפעם הראשונה שמישהו נחלץ להגנתי.
אמרת שהמזמזמים עוזרים זה לזה.
אני יודע שזה יישמע מפתיע,
אבל אין לי חברים.
אתה מזכיר לי את אחי.
מלבד הרצון לחנוק אותו בכל רגע אפשרי.
בוא איתי.
אני צריכה לדעת יותר על קראקסטון הזה.
צריך לפרוץ לבית הוועד.
- תן לי את הפלטה שלך. - מה? למה? השיניים שלך ממש טובות.
- לא ישרות ולבנות כמו של אניד, ובכל זאת… - תן אותה!
ואם הגברת ארלין תתפוס אותנו?
- קוד הכוורת. נכחיש הכול. - זה לא קוד הכוורת!
ועל מה בכלל כל הרעש?
הפאדג׳ הוא ללא ספק הדבר הכי טוב פה.
שתוק ותשקיף.
סבתא שלי אמרה לי פעם שסודות הם כמו זומבים.
הם אף פעם לא מתים באמת.
לא ברור לי איזה סוד קראקסטון מסתיר,
אבל יש לי תחושה מוזרה שהתשובות לגבי העתיד שלי נמצאות בעבר.
״בית הוועד העתיק, 1625.״
דבר, זו הנערה שראיתי בחיזיון.
היא אפילו מחזיקה את אותו ספר.
הספר השחור שהחזיקה מחוץ לקבר של קראקסטון.
צפרא טבא.
אחותך ללימודים, זאת עם העיניים הכהות והפרצוף החמוץ.
היכן היא מסתתרת?
את מתכוונת לוונסדיי אדמס?
כמו שאני מכירה אותה, היא מסתתרת במקום שהיא לא אמורה להיות בו.
זה הספר!
״קודקס אומבררום״.
״ספר הצללים״ בלטינית.
יופי. זה זיוף.
לא יודעת מי זאת ״אטסי״, אבל היא בטח לא הייתה מתיישבת מנודה.
מה בשם הפאדג׳ את עושה פה?
הגברת ארלין. צפרא טבא.
צפרא טבא, נו באמת…
הבהרתי כי בית הוועד נמצא בשיפוצים.
ידוע לי כי שמעת אותי.
סיפרתי לה שהדלת לא הייתה נעולה, ושאת מתה לדעת יותר על קראקסטון.
כן, וארון התצוגה הזה כבר היה פתוח.
הספר הזה הוא העתק.
מה את אומרת.
הספר המקורי נגנב בחודש שעבר, בזמן משפט המכשפות של השעה 14:00.
הוא כנראה הפריט האותנטי היחיד כאן,
ובכל זאת, כרטיס עולה 29.95 דולר?
סכרי פיך!
אני מעבירה את שניכם לתורנות חביצת פאדג׳.
בית הוועד המקורי, זה שמופיע בציור. איפה הוא?
מאיפה לי לדעת?
עברתי הנה מסקוטסדייל באפריל.
- אי זבל חנות ענתיקות -
אפשר לעזור לך?
זה עושה לי צמרמורת.
לא יודע.
נראה לך שסנאי וחולדה יכולים להיות זוג?
הם משני מינים שונים לגמרי.
כן.
לגמרי.
למה לא?
יש להם הרבה קווי דמיון. רוב האנשים פוחדים מהם,
אז זה רק אנחנו… הם… נגד העולם.
זה היה… עמוק.
דרך אגב, אני…
אהבתי את איך שחיבלת בסירה שלנו בגביע פו.
זה היה די מגניב.
תודה. אתה לא כועס שהפסדתם?
עשיתי את זה בתור טובה לזווייר.
הוא חבר שלי, אבל הוא סופר־תחרותי.
הוא נראה כזה רגוע.
יש לו צד אפל שרוב האנשים לא רואים.
נראה לי שזה בגלל שיש לו אבא מפורסם.
כל הלחץ הזה…
אתה קולט שזאת השיחה הכי ארוכה שהייתה לנו?
גורגונים לומדים לא ליצור קשר.
לא הייתי רוצה להפוך מישהו לאבן בטעות.
אני לא פוחדת שתהפוך אותי לאבן.
זה רק זמני.
באמת?
את מתכוונת ברצינות?
מאה אחוז!
אז… חשבתי להתגנב מאחורי החממה הערב.
אמור להיות ירח כחול.
זה קורה רק פעם ב־23 שנה, או משהו משוגע כזה.
אמור להיות שם נוף מהמם.
סבבה. תיהני.
אגב, את יודעת שמלא תלמידים הולכים להזדיין שם, נכון?
- כלומר, זה… - אג׳קס!
כל הבוקר פלרטטתי איתך, ופיזרתי רמזים ושיחקתי אותה חמודה,
תוך כדי סירוק חיה שנדרסה, רק כדי שתזמין אותי לדייט!
זה מה שעשית!
תהיתי למה הברשת לאופוסום את הזנב כל כך הרבה זמן.
אז…
את רוצה שניפגש הלילה מאחורי החממה?
כן.
כן, אני רוצה.
היי, אג׳קס! אתה יכול לעזור לי להזיז את הגירית רופאת השיניים לחלון הראווה?
יש!
אני לא מאמינה שהוא הזמין אותי.
חשבתי שאת אמורה להיות בעולם הצליינים.
נטשתי אותו בטרם אאבד את שפיותי.
כן?
רוצה קפה?
זה אחד הבונוסים של המטלה הנפלאה הזאת.
באתי לחפש את טיילר.
הזהרתי אותך מפניו.
פעמיים.
אבל אני אחליט עם מי לדבר.
צלצלת?
ההזמנה הקבועה?
וגם עזרה.
בית הוועד המקורי מהמאה ה־17…
אתה יודע אם הוא עדיין קיים?
השרידים שלו נמצאים ביער קובהם, אבל זאת ממש חורבה.
תראה לי.
שם. אבל תקשיבי, זה מקום מפוקפק.
כל מיני מסוממים שורצים שם. אבא שלי מפנה את המקום כל כמה שבועות.
במה מדובר?
כלום.
פיתחת אובססיה למפלצת היער הזאת?
היית מעדיף שאפתח אובססיה לסוסים וללהקות בנים?
תודה על העזרה.
היי, תקשיבי.
לא קל למצוא את החורבה.
אני יכול לקחת אותך. המשמרת שלי נגמרת ב־14:00.
המנהלת וימס תקרע אותי לגזרים אם לא אבוא להקדשת הפסל.
ולמרות שזה נשמע מפתה, אני מעדיפה להנמיך פרופיל.
חוץ מזה, אני יודעת להתמצא בשטח.
אל תגידי לי שהיית בצופים.
אני אוכלת צופות לארוחת בוקר.
יש לי דוד שחטף על זה עונש מאסר.
גם אני ציפיתי ליותר.
למי את מדברת, ילדה קטנה?
אם תקרא לי שוב ״ילדה קטנה״,
לא אוכל לערוב לביטחונך.
המקום הזה הוא שלי. לכי מפה!
דבר, תן לי יד?
היי!
רד ממני!
אין פה כלום.
לא, לא מספיק שאגע במשהו.
החזיונות שלי מתרחשים באופן ספונטני.
הייתי מעדיפה שיער ורוד מאשר לבקש מאימא שלי עצה.
מה, אתה רוצה שאוכיח לך?
לא.
כלום.
זה בטח יאיר את עינינו.
- טאקו בל -
החזיונות שלי קשים לחיזוי כמו מתקפות כרישים.
לשרוף אותה!
- לשרוף אותה! - לשרוף אותה!
לשרוף אותה!
בת השטן!
חיה רעה!
מכשפה!
הכי על חטא!
הסתלקי!
- מכשפה! - פנו דרך!
גודי אדמס!
נשפטת בפני האל ונמצא כי את אשמה.
את מכשפה,
קוסמת,
פילגשו של לוציפר בכבודה ובעצמה.
על חטאייך,
את תישרפי הלילה,
ותטעמי את טעם להבות השאול.
אני חפה מפשע.
אתה, ג׳וסף קראקסטון, הוא שצריך לעמוד לדין.
היינו כאן לפניכם.
חיינו בהרמוניה עם הטבע ועם הילידים.
אבל גנבתם את האדמה.
טבחתם בחפים מפשע.
גנבתם מאיתנו את רוח השלום שלנו.
אתם המפלצת האמיתית. כולכם!
תענישו אותי!
שדה שכזאת לא ברא השטן!
ואני אשלח אותך בחזרה!
לא!
אתם משרתי שטן משוקצים!
לא אשקוט עד שאטהר את העולם החדש
מכל המנודים!
יצורים מתועבים!
הציתו אש!
אימא!
אימא.
אין זמן, ילדתי.
השאירי אותי כאן. הצילי את עצמך.
הוא כבל את כולנו לרצפה.
לא אעזוב בלעדייך.
תברחי. נקמי את מותנו.
מצאי את האחרים והצילי את עתידנו.
אנא, טלה קטן שלי.
רוצי כמה שיותר מהר.
את תקוותנו היחידה.
הוא לא ינוח עד שיהרוג את כולנו!
הוא כאן.
לא תוכלי להימלט.
דבר, ראיתי אותה!
הנערה מהחזיונות שלי.
קוראים לה ״גודי אדמס״,
ואני מאמינה שהיא אחת מאבותיי, מלפני 400 שנה.
זה כנראה המזוקן שהיה פה קודם.
בוא!
המפלצת היא אנושית.
מה לעזאזל את עושה?
עקבתי אחרי המפלצת.
ראית אותה?
היא פה? יש לך משאלת מוות או משהו?
מה בדיוק אתה עושה פה?
שמעתי אותך אומרת שאת הולכת לבית הוועד העתיק.
מזל שהגעתי כשהגעתי.
גיליתי דבר אחד.
המפלצת היא אנושית.
עקבות המפלצת הפכו לעקבות אדם.
תראי לי.
הגשם שטף אותם.
- אני יודעת מה ראיתי. - אני מנסה לשמור על ראש פתוח.
- איזו גדלות נפש מצדך. - אני חושב שאת צודקת לגבי רואן.
למה שינית את דעתך פתאום?
סימסתי לו שוב היום.
הצעתי להיפגש בחופשת האביב ולעשות סנובורד כמו שעשינו בשנה שעברה.
הפעם הוא ענה לי מיד.
אמר שהוא לא יכול.
אבל לא עשיתם סנובורד בשנה שעברה.
מצד אחד רציתי להאשים את המוזרות שלו בזמן האחרון.
לא רציתי לחשוב שקרה משהו רע.
- הטיוח תמיד גרוע יותר מהפשע. - עכשיו אני צריך שתגידי לי את האמת.
למה הלכת לבית הוועד העתיק מלכתחילה?
רציתי לדעת יותר על קראקסטון.
לברר איך הוא קשור לכל זה.
כן, וניסית להשתמש בכוחות ראיית הנסתר שלך. נכון?
למה אתה חושב שיש לי כאלה?
ניחוש מוצלח. מתי זה התחיל?
לפני שנה בערך.
כשזה קורה, אני מרגישה כאילו אני נוגעת בחוט חשמל חשוף.
בדרך כלל אני נהנית מזה.
כן, אבל את לא שולטת בזה, וזה מחרפן אותך.
לאבא שלי יש כוחות.
וינסנט ת׳ורפ.
אחי מעריץ שרוף שלו.
צפה בספיישל שלו מווגאס כ״כ הרבה פעמים שאני מופתעת שזה לא צרוב לו באישונים.
אז חייתי עם המאסטר בעיני עצמו,
והדבר הראשון שהוא יגיד לך זה שאי אפשר לסמוך על חזיונות.
הם מראים רק צד אחד של התמונה.
ראיתי את ג׳וסף קראקסטון מולי, בבירור כמו שאני רואה אותך.
הוא קיבץ את כל המנודים בבית הוועד ושרף אותו עליהם.
טוב, הוא היה מניאק סדיסטי.
אז מה? חלפו 400 שנה.
זה לא קשור להווה.
ואם זה כן?
ראית מה רואן צייר. קראקסטון עמד ברחבת בית הספר.
את יוצרת סיפור בראש שלך, ומבססת אותו על חזיונות.
- הם אומרים לך מה את רוצה לראות. - אתה מסגביר לי את הכוחות שלי?
אני רק אומר שאבא שלי, המומחה,
היה מזהיר אותך שיכולת על־טבעית לא מבוססת על היגיון.
היא מופעלת ע״י רגשות.
ובואי נודה בזה, רגש זה לא הצד החזק שלך.
אני חושבת שרואן צדק.
משהו רע עומד לקרות, ואני מוכרחה לעצור אותו.
ולהתחיל במפלצת הזאת.
מי שהיא לא תהיה.
חשבתי ששום דבר לא מפחיד אותי.
אבל זה היה לפני שהסתכלתי לג׳וסף קראקסטון בעיניים.
אני לא מאמינה בגן עדן ובגיהינום,
אבל אני מאמינה בנקמה.
אני נוהגת להגיש אותה חמה עם כאב בצד,
אבל עוד לא התמודדתי עם יריב יצוק בברונזה.
תודה.
אני מתכבד לחגוג את תולדות עירנו,
ואת מייסדה הנאצל של ג׳ריקו, ג׳וסף קראקסטון.
הוא האמין שבעזרת לב שמח ואוזן פתוחה,
אין דבר שעירנו לא תוכל להשיג.
ולכן, שנינו כאחד,
הקהילה שלנו וחברינו באקדמיית נוורמור,
הקמנו אנדרטה לזכרו.
הלוואי שרוחו של ג׳וסף קראקסטון תונצח לעד.
זה היה אסון!
ראש העיר רותח מזעם!
קיבלתי אינספור טלפונים ומיילים זועמים מתושבי העיירה, תלמידים לשעבר והורים.
הם רוצים תשובות, וגם אני.
הייתי מנהלת את האינקוויזיציה, אבל מכשירי העינויים שלי נשארו בבית.
מיס אדמס…
את כבר על קרח דק.
קרח דקיק!
אני נשבעת בנשמתו של עקרבי המנוח,
ידי לא הייתה במעל.
- בנזין -
אמנם אין לי ראיות מוצקות, אבל אני רואה אותך.
את מגנט לצרות.
אם ״צרות״ זה לא להאמין לשקרים, לעשרות שנים של אפליה,
מאות שנים של התייחסות למנודים כאל אזרחים סוג ב׳ ומטה…
- על מה את מדברת? - ג׳ריקו.
למה בכלל יש לעיירה הזאת יום קהילה?
את לא יודעת מה ההיסטוריה האמיתית שלו עם מנודים?
הסיפור האמיתי של ג׳וסף קראקסטון?
אני יודעת. במידת מה.
אז למה להיות מעורבת בטיוח?
מי ששוכח את ההיסטוריה, נגזר עליו לשחזר אותה.
זה ההבדל בינך וביני.
היכן שאת רואה אבדון,
אני רואה הזדמנות.
אולי זו ההזדמנות לתקן את העוולות.
לפתוח דף חדש ביחסים בין נורמליים לבין מנודים.
שום דבר לא השתנה מאז קראקסטון.
הם עדיין שונאים אותנו,
אבל עכשיו הם מסווים את זה בעזרת קלישאות וחיוכים.
- מי שלא מוכן להילחם למען האמת… - את חושבת שאני לא מעוניינת באמת?
ודאי שכן.
אבל בעולם, לא הכול שחור ולבן.
יש גוונים של אפור.
אולי בשבילך.
או שהם יכתבו את הסיפור שלנו, או שאנחנו.
אי אפשר גם וגם.
את מתישה.
אני יודעת.
לילה טוב, מיס אדמס.
אבל דעי לך…
אני לא מתעייפת בקלות.
מי שם?
מוגזם?
אני מרגישה כאילו הפצצת אותי בנפאלם, אניד.
איזה אושר שיש לי דייט עם אג׳קס הערב.
זה ישכיח ממני את אחר הצהריים האיום.
אני חושבת שחטפתי פוסט־טראומה. לא הספקתי אפילו לרקוד את הריקוד שלי.
איזו טרגדיה.
איזה מין פסיכי היה רוצה לחבל בכזה אירוע משמח?
את תאחרי.
אחלי לי הצלחה.
אם הוא ישבור את לבך, אשפד את לבו.
אני לא מאמינה בהתנדבות חובה,
היסטוריה בציפוי סוכר,
או סופים טובים,
אבל יותר מכול,
אני לא מאמינה בצירופי מקרים.
בפרפראזה על אגתה כריסטי,
צירוף מקרים אחד הוא רק צירוף מקרים,
שניים הם רמז,
ושלושה הם הוכחה.
לא!
הציור של רואן, בו רואים אותי עם קראקסטון, מתרחש מתישהו בעתיד,
אזהרותיה של גודי אדמס לגבי קראקסטון היו בעבר,
והמפלצת נמצאת כאן, בהווה.
- מורטישה פראמפ -
שלושה צירופי מקרים שחייב להיות ביניהם קשר.
המפלצת הזאת יכולה להיות כל אחד.
השריף חושב שהן קיימות רק מאחורי חומות בית הספר.
האמת היא שיש מפלצות בכל מקום.
ולפעמים, המפלצות שלא חושדים בהן הן המסוכנות ביותר.
הן לא צריכות שיניים וטפרים כדי להפחיד.
הן מסתתרות בצללים עד שאיש לא מסתכל,
ואז תוקפות.
אבל אני מסתכלת עכשיו.
ולא אעצור עד שאגלה את האמת.
יניב אידלשטיין