למקרה שתהיתם,
אני לא עושה הרבה סיאנסים.
גם אנשים חיים אני בקושי סובלת.
למה שארצה לדבר עם המתים?
אבל אמי אמרה לי שגודי היא היחידה שיכולה לאמן אותי בשימוש ביכולת העל־טבעית שלי.
ברגע שאלמד את זה, אוכל לפתור את התעלומה.
- גודי -
סליחה.
לא התכוונתי להפריע לך ב…
אני בכלל רוצה לדעת?
נכנסתי ללוע השחור של המוות כדי ליצור קשר עם קרובת משפחה.
מאוד מתאים לך.
יש לך קרובת משפחה בשם גודי?
היא הייתה אחת מהמנודים המקוריים.
ניסיתי לקרוא לה, אבל נראה שהיא מתעלמת מקריאותיי.
חשבת להשתמש באחד הנרות הריחניים שלי?
הארומה של סטייק טרטר… למות עליה.
אולי גודי ענתה לך בכל זאת.
לא נראה לי שהיא מתקשרת באותיות שנגזרו ממגזינים.
- אם את רוצה תשובות, ניפגש בתוך מערת הקבורה של קראקסטון. חצות. -
התעקשת להצטרף.
הייתי מסתדרת לבדי.
- ג׳וסף קראקסטון -
נראה ש״גרון עמוק״ שלנו כבר כאן.
מה מת?
ריח של ילדוּת.
בואי.
במחשבה שנייה, אולי אשאר כאן?
את יודעת, בתור תצפיתנית.
אניד?
מי שלא תהיה, הראה את עצמך.
אם תנסה משהו, תאבד גפיים.
הפתעה!
״יום הולדת שמח
"יום הולדת שמח
"יום הולדת לוונסדיי…״
- יומולדת 16 שמח ונסדיי -
״יום הולדת שמח״
הייתי צריכה לדעת שהיית מאחורי זה.
איזה חלק של ״אם תתכנן לי מסיבה תקבל עונש מוות״ לא הבנת?
אני חושב שעיצוב העוגה שלי היה די מבריק.
הבלון הוורוד היה התוספת שלי.
אולי תביעי משאלה?
רגע, זה בלטינית.
״גשם של אש ירֵד… כשאקום.״
זאת לא בדיוק משאלה.
החלק הראשון של המשפט נכתב בכתובת אש על הדשא של נוורמור.
- זה לא יכול להיות צירוף מקרים. - רגע.
אז לא נאכל את העוגה הזאת?
קראקסטון מגיע.
- גודי. - את העורבת בשושלת שלי.
ונסדיי.
אמרו לי שתוכלי ללמד אותי לשלוט ביכולת שלי.
אי אפשר לשלוט בנהר שוצף.
עלייך ללמוד לנווט בו מבלי לטבוע.
הזמן לא פועל לטובתנו.
כדי לעצור את קראקסטון, זה המקום שעלייך לחפש.
את תמיד מדברת בחידות?
את תמיד מחפשת תשובות פשוטות?
דרכה של העורבת בודדה היא.
בסוף את לבדך, לא מסוגלת לבטוח באחרים,
רואה רק את האופל שבתוכם.
זה אמור להפחיד אותי?
רצוי.
- פרק 6 ״צער תחת צער״ -
זהירות. זו הכתף הקרה שלי.
אל תאשימי את דבר.
המסיבה הייתה רעיון שלי.
לכל אחד מגיע שיחגגו לו יום הולדת.
אני מעדיפה שישמיצו אותי.
מה קרה? נראה כאילו היה לך התקף.
לצערי לא.
מגיע לי לפחות ח״ח על זה שהצלחתי לעבוד עלייך?
ההטעיה אכן הייתה מרשימה.
״שיום הולדתך ה־16 יהיה חמוץ ואומלל כפי רצונך.
״אביך ואמך המסורים.״
הם ביקשו מדבר שיחביא את זה לפני סוף סופ״ש ההורים.
איח! זה כזה דוחה!
הייתי מעדיפה סנאים חיים.
כל עוד את מסכימה לקבל מתנות…
נו? אהבת?
מה זה בדיוק?
זה צניף, טיפשונת!
תפרתי אותו בצבעים המזוהים איתך.
ואת רוצה לדעת מה החלק הכי טוב?
גם לי יש אחד!
נוכל ללבוש אותם יחד בכיתה.
אניד, זה ייחודי מדי בשביל ללבוש בכיתה.
אני מציעה שנחכה לאירוע מיוחד יותר.
כמו לוויה.
את יודעת, לוקאס מצטער על מה שקרה בנשף.
סלח לי שאני סקפטית אחרי מעשה החבלה האחרון שלו.
לא היה לו קשר לכתובת האש על הדשא.
הוא בעונש כבר שבוע.
בסדר.
הוא יבצע את עבודות השירות שלו כאן,
ונשכח שזה קרה.
כן, טוב…
אני חייב לך, לריסה.
אני לא זקוקה להבעת התודה שלך.
רק תמצא את העבריינים שאחראים לזה. אולי תתחיל בחבריו של לוקאס.
מיד אחרי שנאתר את הדבר שתקף את התלמיד אוטינג׳ר.
אם כי כל הסימנים מצביעים על אחד התלמידים שלך.
היזהר, נובל.
יש גבול לנדיבותי.
״גשם של אש ירֵד״
אתמול במערת הקבורה היה לך חיזיון נוסף, נכון?
לא ידעתי שחזרנו לדבר.
באתי למסיבת ההפתעה שלך, חשבתי שזה יעביר לך מסר.
מה ראית?
מי אמר שאני מוכנה לדבר איתך?
- את עדיין חושבת שאני המפלצת? - לא שללתי את האפשרות.
טוב, כשתתחרטי ותרצי ממני עזרה,
את יודעת איפה למצוא אותי.
מאיפה זה?
הצמיד. איפה השגת אותו?
לוקאס. נעים מאוד.
ביאנקה.
אני יודע.
בשבוע שעבר ב״שבשבת״, אבא שלי אמר לי לקחת את עצמי בידיים.
אחרי שהוא הלך, אישה בתא הסמוך סיפרה לי על אפליקציה לעזרה עצמית.
מורנינגסונג.
היא אמרה שהיא תעזור לי למקד מחדש את חיי.
בדרך כלל דברים כאלה נשמעים לי כמו שטויות, אבל משום מה…
האמנת לה.
כן. והתברר שהיא צדקה, אז נרשמתי,
ושלחו לי את זה.
אני מבטיחה לך שמורנינגסונג לא שמים קצוץ על טובתך.
הם מעוניינים רק בכסף שלך.
תעשה לעצמך טובה ותמחק את האפליקציה.
ככל שתקשיב להם יותר, הם יחזקו את האחיזה שלהם בך.
מאיפה לך?
אני פשוט יודעת.
ולכן אני מזהירה את הנורמלי האידיוט
שהרס את השמלה המהממת שלי עם המתיחה העלובה שלו…
שלא יישאב לתוך מורנינגסונג.
כי אתה בדיוק הטיפוס שהם מחפשים.
אני מנחש שזאת לא מחמאה.
מה אכפת לך בכלל?
אני משתדלת לא להפוך לאימא שלי.
היא כמו רוח הכלבתיוּת של העתיד.
היי.
אהיה ב״שבשבת״ בהמשך, אם בא לך לבוא.
אולי נחליף חוויות על שיפור עצמי.
לא תמיד התנגדתי לימי הולדת.
כל אחד מזכיר לי שהתקרבתי בשנה לחיבוקו הקר של מוות.
מה יש לא לאהוב בזה?
חוץ מזה, הוריי תמיד דאגו שיהיו לי ימי הולדת מיוחדים.
ההפתעה המושלמת.
העוגה המושלמת.
סוכריות!
משחקי החברה המושלמים.
סוכריות!
אבל עכשיו, מסיבות ומתנות ומשחקים…
זה כה טריוויאלי בעיניי.
גודי הזהירה אותי שנגזר עליי להיות לבד,
ושאצטער על זה.
ד״ר קינבוט.
לא ראיתי אותך מאז המפגש עם המשפחה שלך, שהיה…
בהחלט בלתי נשכח.
איך הולך איתם?
אמי ואני בילינו זמן איכות ביחד.
- לכלכנו את הידיים. - בגינון?
בחפירת קבר.
והצלחתי להציל את אבי ממאסר.
מה מביא אותך הנה?
האמהות של יוג׳ין. אני עובדת איתן.
טראומה כזאת מצלקת את כל בני המשפחה.
הן חזרו הביתה לכמה ימים, אז הבטחתי לבדוק מה שלומו.
אניח לכם.
מי זאת גודי?
בת דודה רחוקה מאוד.
רחוקה מאוד.
נשמע שהיא לא רואה מי את באמת.
היא רואה יותר משאת יודעת.
אני מבטיחה לך שנותרתי קרה וחסרת לב כמו ביום בו הכרנו לראשונה.
מישהי קרה וחסרת לב לא הייתה יושבת ליד מיטתו של חבר,
ומרגישה אשמה מסוימת על מצבו.
לא ביקשתי טיפול בחינם.
תראי בזה מתנה ליום ההולדת.
יבוא.
זה הגיע מלונדון.
עותק של תעודת פטירה ישנה שביקשת.
תודה, אגנס.
דרך אגב, איינז בלום התקשרה שוב?
לגבי האורות שנדלקו בבית גייטס הישן?
לפני כמה ימים. הפניתי אותה למשרד השריף.
- לורל גייטס -
- מסעו של צליין חייו של ג׳וסף קראקסטון -
- יומולדת שמח -
אני יודע שלרוב את מעדיפה את הרחבה, אבל עבדתי על זה כל השבוע.
יומולדת, כן.
שמח? לעולם לא.
יש מישהו שדבר לא גילה לו?
מי לדעתך הביא את העוגה?
הלכתי על גנש שוקולד 98% קקאו, מתוך היכרות עם…
פלטת הצבעים המועדפת עלייך.
זאת המתנה של אניד?
מושלם למי שנמלט מאזור קרבות ברגל.
את לא אוהבת יום שלם שכולו מוקדש לך?
כל יום מוקדש כולו לי.
רק שהיום הזה בא עם עוגה ושיר גרוע.
אז אם אזמין אותך לארוחת ערב, בלי קשר ליום הולדת ובלי שיר…
זה יעניין אותך?
יש לי דדליין לוחץ.
דגש על ״דד״.
עבודת גמר?
מדובר על כך שטיוח חטאי העבר יחזור ויהרוג את כולנו.
ראית את זה בעבר?
מה זה אמור להיות?
לא חשוב.
תגידי, עשיתי משהו?
אני מרגיש שאת מתעלמת ממני מאז נשף העורב.
אני טועה?
אני מניח שזאת התשובה.
שחור גדול, פעמיים סוכר, לקחת?
כתובת האש המאיימת בבית הספר…
חקוקה גם על הקיר במערת הקבורה של קראקסטון.
- אל תגידי לי שחפרת והוצאת עוד גופות. - יש ביניהם קשר, אני בטוחה.
אוציא התראה לחפש צליין מת.
חשבתי שאם השתחררת מהאובססיה שלך לנקמה, יהיה לך זמן לפענח פשע אמיתי.
אביך ואני ״קברנו את הגרזן״. אולי כדאי שגם את תעשי את זה.
אני לא קוברת גרזנים.
אני משחיזה אותם.
אני זקוקה לעזרתך.
- אל תתרברב. - את רוצה שיעורי ציור?
הקווים שלך קצת רועדים.
ראיתי את זה בחיזיון. זה מוכר לך?
מתי ציירת את זה?
לפני כמה ימים.
חזרו לי החלומות שהיו לי קודם.
המפלצת מופיעה בהם?
לא, אבל אני מרגיש אותה.
בצללים, אורבת בתוך הראש שלי.
אתה יודע מה המקום הזה?
זאת אחוזת גייטס הישנה.
אני עובר לידה בריצות שלי.
למה?
אוקיי, תקשיבי…
אחרי הנשף, רציתי לשכוח ממך, אבל לא יכולתי.
אז התחלתי לצייר, וזה מה שיצא. טוב?
שמעתי אותך מנגנת שם למעלה.
הרגשתי אותך הולכת לאיבוד במוזיקה.
אני מרגיש שזאת הפעם היחידה שיוצא לי לראות מי את באמת.
את ביאנקה, נכון?
את יכולה לעשות לי טובה? ונסדיי שכחה את זה. את יכולה להחזיר לה?
מתנת יום הולדת מאניד.
אתה לא החבר שלה?
בהחלט לא.
בטח, אין בעיה.
בדיוק עמדתי לצאת.
לא חשבתי שתבואי.
גם אני לא.
שמעתי בעצתך.
ברצינות, למה את כאן?
חשבתי שאף מנודה לא ידבר איתי לעולם.
פשוט…
רציתי לדבר עם מישהו.
אני מרגישה שאנחנו באותה הסירה.
אימא שלי באה בשבוע שעבר כדי להזכיר לי שסירנה לא יכולה להפוך את קשקשיה.
כמה שלא אנסה,
תמיד יהיו אנשים שיזלזלו בי.
המשימה שלי היא להוכיח שהיא טועה. חשבתי שתזדהה עם זה.
רוב האנשים חושבים שבחיים לא יצא ממני משהו.
ואם להודות באמת, לא עשיתי הרבה כדי לשנות את דעתם.
למה חיבלת בנשף?
לא יודע.
אני מניח שכעסתי אחרי שאבא שלי הושפל ביום הקהילה.
רציתי נקמה.
אבל אחרי שעשינו את זה…
הרגשתי חרא.
הבנתי שאני צריך ליישר את ההדורים, את יודעת? להתחיל מחדש.
אם זה מסתדר לך.
אתה לא יודע עד כמה.
פה חי גארט גייטס,
הנער שאבי הואשם ברצח שלו.
השריף סיפר לי שבני משפחתו מתו,
יחד עם מורשת השנאה שלהם.
אבל רוחות לא הורגות אנשים חיים.
- שטח פרטי הכניסה אסורה -
יש סיבה שגודי הראתה לי את הבית הזה. עליי לחשוף את סודותיו…
או למות בניסיון.
אני צריכה הסחת דעת.
שריף, תענה. זה נובל.
תקשיב, ייתכן שגיליתי מי מאחורי כל זה.
הסיכוי קלוש, אז אצטרך להסביר לך.
נעשה את זה על פרוסת פאי ב״שבשבת״, כמו פעם.
להתראות בקרוב.
לא!
נובל!
חייגו 911!
צריך פה אמבולנס!
הוא בחיים.
בקושי.
אחזיר אותך אחרי שאגבה ממך תצהיר.
כבר מסרתי תצהיר לסגן שלך.
קאדילק כחולה בלי לוחיות רישוי.
כן, אני יודע.
אני רוצה תצהיר יותר טוב.
מה עשית בתא המטען של ראש העיר?
ראיתי אותו יוצא מאחוזת גייטס.
אחוזת גייטס? מה לעזאזל עשית שם?
חיפשתי בית.
שמעתי אותו משאיר לך הודעה בתא הקולי. הסתקרנתי.
כשראש העיר היה שריף, היו לו תאוריות פרועות על…
תיקים שהוא לא הצליח לפענח, אז…
היינו עושים סיעור מוחות על פרוסת פאי בתא הזה.
רוב הזמן לא יצא מזה שום דבר.
קרא לי מיושנת,
אבל כשמישהו בדרכו כדי למסור למשטרה מידע חיוני,
זה בדרך כלל אומר שהוא גילה משהו.
וכל הסימנים מצביעים על משפחת גייטס ועל הבית הזה.
משפחת גייטס?
איך? הם מתו, עד האחרון.
אני לא מאמין ברוחות.
אולי כדאי שתאמין.
איך זה שאת מעורבת בכל דבר נורא שקורה פה?
מזל מדהים.
נכון לעכשיו, עוצר מוטל על בית הספר,
וההיתר שלך לצאת מתחומי הקמפוס מבוטל עד להודעה חדשה.
ונסדיי.
שמעתי מה קרה לראש העיר ווקר.
- את בסדר? - אני…
בטח קשה לראות מחזה כזה.
זה היה ב״רשימת הדלי״ שלי.
תעדכני את הסוהרת שלא יצאתי מהתא.
המנהלת וימס רוצה רק בטובתך.
היית עלולה להיפצע קשות, או גרוע מזה.
איך מתקדם הרומן?
החקירה של וייפר תקועה בכמה חזיתות,
אבל היא שוקלת את צעדיה הבאים.
נשמע מסקרן.
ראיתי את זה על מדף הספרים שלי וחשבתי עלייך.
- פרנקנשטיין מאת מרי שלי -
מרי שלי כתבה את הספר בעקבות התערבות בגיל 19 בלבד.
אני יודעת.
היא הגיבורה שלי ואויבתי המושבעת.
נותרו לי שנתיים ו־364 ימים לנצח אותה.
בעיניי חכם מאוד שאת מתמקדת במפלצות ספרותיות,
ומשאירה את המפלצות האמיתיות לרשויות.
״אף אדם אינו בוחר ברוע משום שהוא הרוע.
״הוא רק חושב בטעות שזהו האושר, הטוב שהוא מחפש.״
מרי שלי כתבה את השורה הזו כדי לתאר אנשים כמו וימס,
שעושים מעשים רעים בתואנה של שמירה על טובת הכלל.
זאת הייתה יוזמה שלה?
כדי לעודד אותי להתעניין בתחומים אחרים?
לא.
אבל היא תסלק אותך אם תמשיכי למרוד בה.
אז את חושבת רק על טובתי?
תמיד.
- אני חושבת שאנחנו דומות. - אנחנו לא.
אני לא צריכה ממך עזרה או רחמים. כבר יש לי אימא ומטפלת.
זה עינוי מספיק, אפילו בשבילי.
הלו?
שקלתי מחדש את הצעתך.
- ההצעה שלי? - ארוחת ערב שלא ליום ההולדת.
באמת? יופי.
מתי את פנויה?
אסוף אותי ליד שערי נוורמור בשמונה.
בפנסים כבויים.
ונסדיי?
טיי, מה אמרתי לך?
בחייך, שמור מרחק מוונסדיי אדמס.
אתה רק תיפגע מבחורות כמוה. תאמין לי, אני מכיר את הטיפוס.
אתה מדבר על אימא?
ודאי שלא. זה יצריך ממך לדבר עליה.
אני לא יכול להתמודד עם זה כרגע.
אני צריך להגיע לבית החולים, לבדוק מה שלום ראש העיר.
תחזור לפני שעת העוצר.
אהבת אותה בכלל?
לעולם לא תדע עד כמה.
חשבתי על תגובתי הבלתי־נלהבת לבילוי המפתיע שלך,
ואני מוכרחה להודות שאני מצטערת שלא הפגנתי את תודתי לך במידה מספקת.
- את מתכוונת לזה? - תסתפקי בניצחון, אניד.
הלוואי שהייתה דרך לצאת מתחומי הקמפוס ולחגוג את יום ההולדת מחדש.
רק שתי חברות הכי טובות.
חבל שהוטל עוצר על בית הספר.
תראי איזה ירח מלא…
היי! אולי אגיד שאני עומדת להזדאב, ואשיג אישור לצאת לכלובי הזאבים?
ואגיד שהתנדבת לנעול אותי.
העורמה שלי דבקה בך סוף סוף.
דבר?
אתה יודע מה לעשות, נכון?
נחבוש את הצניפים שלנו!
שלי נשאר בחוג סיף.
בעצם, הוא נשאר לך ב״שבשבת״.
למזלך, ביאנקה החזירה אותו.
כמו כף הקוף.
- אקדמיית נוורמור -
בוא ניסע.
היי. טוב לראות גם אותך.
רגע, הוא נהג האובר שלנו?
נהג אובר?
- חשבתי שאנחנו יוצאים לדייט. - חשבתי שאנחנו יוצאות לערב בנות.
שינוי בתוכנית.
מה הקטע של צעיפי הקפוצ׳ון התואמים האלה?
אל תשאל.
סע.
היי, ונסדיי?
אתן בפנים?
אני יודע שאת עדיין כועסת בגלל הציור, אבל אני רק רוצה לדבר איתך רגע.
איפה היא, דבר?
ברצינות? את רוצה להיכנס לשם?
המקום הזה מקריפ בטירוף.
אני יודעת.
טוב, לא נרשמתי לזה.
כנ״ל.
לא רציתי לחגוג את יום הולדתי בארוחת ערב או במסיבת הפתעה.
אני רוצה לעשות את זה.
אז היית צריכה להגיד את זה.
לא היית חייבת לרמות אותנו.
מי שרוצה יכול לעזוב.
אני אבדוק את הגראז׳.
תני לי לנסות.
זה חסר טעם.
אפשר לנסות?
קטע של אנשי זאב.
זו המכונית שפגעה בראש העיר.
טוב, זאת תפנית אפלה.
צריך להתקשר לאבא של טיילר דחוף.
למה?
כדי שיחזיר אותי לנוורמור, כדי שיעיפו אותי מהלימודים?
זה לא יקרה.
אני אמות הלילה.
הנה הם. משפחת גייטס.
הם מתנקים היטב, יחסית לפסיכופתים.
הנה גארט,
האבא שונא המנודים, אנסל,
ואת בטח לורל.
כולם מתו מזמן.
אז השאלה היא…
למה גודי הובילה אותי הנה?
ראית מספיק?
למי אין מזבח מפחיד בספרייה המשפחתית?
שלנו נמצא בסלון.
צריך מקומות ישיבה כשיום המתים נמשך כל השנה.
- גשם של דם ירֵד -
- כשאקום -
הם עדיין חמים.
טוב, טיילר. אתה תבדוק את קומת הקרקע.
אניד ואני נחפש למעלה.
באמת?
טוב.
את שמאלה ואני ימינה.
את באמת רוצה שנתפצל? כאן?
ככה החברה הטובה תמיד מתה בסרטי אימה.
ברגע שנסיים לחפש, תוכלי לעזוב.
לא, בבקשה…
למה אני כאן בכלל?
אני יודעת מה אימא שלי הייתה אומרת, ״אניד, את סמרטוט.״
״את תלותית מדי.״
״תחשפי שיניים. אף אחד לא אוהב כדור פרווה קטן ונואש.״
תסתמי, אימא! צאי לי מהראש!
ונסדיי! את צריכה לראות את זה.
הציעו את המיטה.
אין אבק או קורי עכביש.
״ל. ג.״?
לורל גייטס.
נראה שמישהי חזרה לחדר שלה מפעם.
זה בלתי אפשרי.
היא מתה לפני 25 שנה. טבעה בחו״ל.
בואי נלך.
זה רשמית ערב הבנות הכי גרוע בכל הזמנים!
בנות! היא כאן!
לתוך מעלית האוכל. קדימה!
אלוהים.
לא את הצניף שלך!
די.
אלוהים!
מה את עושה?
- אלה האיברים החסרים מקורבנות המפלצת. - בואי!
- את בסדר? - ממתי אכפת לך?
ונסדיי, מה את עושה?
אנחנו חייבות לחזור ולעזור לטיילר!
המפלצת שם!
אניד, תחזיקי.
- היצור עדיין בפנים! - נפצעת. אתה מסוגל ללכת?
מאיפה צצת?
הנה.
קח את זה.
מה קרה לו?
תודה, דוק.
אני לא מנסה להעמיד את עצמי במרכז, אבל אני באמצע התקף חרדה כרגע.
צריך לחזור לפני שווימס תקלוט שיצאנו.
מה לעזאזל קרה?
- זה בגללך, נכון? - חכה, אבא. בבקשה. אני בסדר.
שריף, אני מבינה שאתה נסער, אבל כדאי שתראה משהו.
הכול היה כאן.
חלקי הגופות, והקאדילק הכחולה,
המזבח, וחדר השינה עם הוורדים הטריים.
טוב, עכשיו כל זה לא פה.
מישהו רוקן את המקום אחרי שיצאנו.
תקשיב, אתמול אמרתי לך שכל הרמזים מצביעים על הבית הזה, וצדקתי.
זאת ההצדקה שלך, אחרי שבני והחברים שלך כמעט נהרגו בגללך?
תקשיבי לי.
החל מעכשיו, אני אוסר עלייך להיפגש עם טיילר,
ואני אוסר עלייך לקדם את החקירה הזאת. ברור?
הפרת את הוראתי המפורשת ויצאת משטח הקמפוס בזמן העוצר.
שלא לדבר על כך שסיכנת את עצמך ואת חברייך.
וזו עילה לסילוק מבית הספר, אני יודעת.
ויש לך זכות מלאה לנקוט בצעד הזה.
אני מאמינה שזו תהיה טעות קשה מבחינתך.
אני חושבת שמוטב שתפגיני חרטה כעת, מיס אדמס, לא היבריס.
לעולם לא אתנצל על ניסיון להגיע לאמת.
מה זה?
אזהרה מרואן.
זו הסיבה שהוא ניסה להרוג אותך?
אמו ציירה את זה לפני שמתה.
היא אמרה שנועדתי להשמיד את בית הספר, אבל אני חושבת שנועדתי להציל אותו.
את יודעת מה מוטל על הכף.
כל מה שנשבעת להגן עליו, לא פחות.
אני חושבת שמגיעה לי הזדמנות נוספת.
אנא.
עוד עבירה אחת,
עוד סטייה אחת מהתקנות, ואת תסולקי.
בלי שום ״אם״ או ״אבל״.
חוסי גם על אניד וזווייר.
לא עוד משא ומתן!
לילה טוב.
לאן את הולכת?
לחדר של יוקו.
ת׳ורנהיל אמרה שאוכל לישון שם כמה לילות.
אין צורך.
דיברתי עם וימס. את וזווייר לא תיענשו.
אני אמורה להודות לך?
כבר התנצלתי. זה נגמר.
נגמר?
הערב היה רק הדובדבן על העוגה שלא טרחת אפילו לחתוך.
את מוכנה לנצל כל אחד כדי להשיג את מה שאת רוצה, גם אם זה מסכן אותו.
יכולנו למות הערב בגלל האובססיה הטיפשית שלך.
אבל לא מתנו.
ועכשיו אני קרובה יותר לפתרון החקירה.
זה מה שחשוב.
השתדלתי,
ממש ממש השתדלתי,
להיות חברה שלך.
כל הזמן גוננתי עלייך. חשבתי על הרגשות שלך.
אמרתי לאנשים, ״אני יודעת שהיא נראית כמו רוצחת סדרתית, אבל היא רק ביישנית״.
לא ביקשתי שתעשי את זה.
לא היית צריכה לבקש, כי זה מה שחברים עושים.
הם לא צריכים שיבקשו מהם.
והעובדה שאת לא יודעת את זה אומרת הכול.
רוצה להיות לבד, ונסדיי? תהיי לבד.
גודי הזהירה שנגזר עליי להיות לבדי.
אולי זה בלתי נמנע.
אבל לראשונה בחיי,
זו לא הרגשה נעימה.
יש גם עוד משהו.
תחושה שמכרסמת בי.
שהמוות קרוב.
מתבונן בי.
אבל לא אתן שיפחידו אותי, ולא אכנע לעולם.
הבית הזה.
המשפחה הזאת.
קראקסטון.
המפלצת.
איכשהו, אני.
נראה שכולנו מחוברים, כמו ברשת עכביש.
וכשראש העיר ווקר התקרב מדי לאמת,
הוא הושתק.
אבל אני לא אושתק.
אז למי שמתבונן בי,
- אני אמצא אותך -
אני אמצא אותך.
יניב אידלשטיין