אני אוהבת לוויות.
אני הולכת אליהן מאז שהגעתי לגיל שיכולתי לקרוא מודעות אבל.
ראש העיר ווקר נרצח, ואני יודעת שהרוצח נמצא פה,
עומד בינינו בתמימות מעושה, זומם את הצעד הבא שלו,
ועוקב אחרי כל צעד שלי.
אני יודעת שאני קרובה לאמת.
יש לי את כל חלקי הפאזל.
אני רק צריכה להרכיב אותם.
עליי להביט מעבר לכל הדמעות ומסכות היגון.
עד עכשיו אולי נשרכתי מאחור,
אבל המהלך האחרון טרם בוצע.
הרוצח יטעה,
ואני אהיה מוכנה.
עדיין חריפה כתמיד,
בת חסותי בעלת הצמות.
הדוד פסטר!
״לצערי, אתה לא באמת מכיר אותי״ -
כמה זמן אתה כבר עוקב אחריי?
הגעתי העירה רק הבוקר, וגל של נוסטלגיה הכה בי.
חשבתי שלא למדת בנוורמור.
נכון. אביך קיבל את כל השכל במשפחה.
אבל הייתי קופץ לבקר אותו.
בדרך כלל מהתקרה, עם סכין בשיניים,
- רק כדי לבדוק שהוא ערני. - כמובן.
הוא סיפר לי על כל מה שקרה.
מפלצות, רצח, אלימות…
איזה כיף!
אמרתי לו שיש לי עבודה בבוסטון, אבל שאבוא לבדוק מה שלומך.
איזה מין עבודה?
כזאת שאחריה צריך להנמיך פרופיל לכמה ימים.
המקום הזה שייך לחבר.
באמת מצאת חבר?
מסכן, הוא יחזור הביתה בתוך שק.
- אני אוהב מחבוא שיש בו חטיפים. - הדבורים האלה בשנת חורף.
הן כמו הילדים של יוג׳ין.
אז אל תאכל אותן!
את יודעת…
כשאת נועצת בי כזה מבט קטלני של אכזבה,
את מזכירה לי את אימא שלך.
אפרופו דברים מפחידים…
את יודעת באיזה מין מפלצת מדובר?
עוד לא הצלחתי לזהות אותה.
זה נקרא ״הייד״.
כמו ג׳קיל והייד?
ראית כזה בעבר?
כן.
ב־83׳, בחופשה שלי במכון ציריך לפושעים חולי נפש.
שם עשו לי את כריתת האונה הראשונה שלי. את יודעת, הן כמו קעקועים. אחת לא מספיקה.
ספר לי על ההייד.
אולגה מלקובה.
מה לא היה לה.
יופי, שכל, וחיבה לנקרופיליה.
אולגה הייתה פסנתרנית קונצרטים,
עד שבאחד הלילות, היא שינתה צורה באמצע סונטה של שופן.
שחטה תריסר צופים בקהל.
וגם שלושה מבקרי מוזיקה.
מה היה הטריגר? או שהיא סתם שינתה צורה מעצמה?
אין לי מושג.
ראיתי אותה רק בטיפול קבוצתי במכות חשמל.
שום הייד לא מוזכר בספרות המנודים.
וידוע שהאוסף של נוורמור הוא הטוב ביותר.
ניסית את יומנו של נתנאל פוקנר?
לפני שייסד את נוורמור,
פוקנר נסע ברחבי העולם ותיעד את כל קהילות המנודים.
איך אתה יודע את זה?
את חושבת שהורייך מתמזמזים כל היום עכשיו?
אוי ויי…
באחד הלילות באתי בלי הודעה מוקדמת למעונות של גומז.
בואי נגיד שלא הפרעתי למלחמת כריות.
דוד פסטר!
היומן. איפה הוא?
ספריית הסולנום.
אביך הושיב אותי שם ואמר לי להתכונן להמתנה ארוכה.
ואז מצאתי כספת קטנה ונחמדה.
קיוויתי למצוא בה מטמון מזומנים או תכשיטים, אבל…
במקום זה, מצאתי יומן.
נתגנב לספריית הסולנום הלילה.
בינתיים, תנמיך פרופיל.
אם ימצאו אותך,
אתכחש לך ואשלשל לכיסי את כספי הפרס על תפיסתך.
לא הייתי מצפה לפחות מזה.
תניח לדבורים!
הרומן שלי החל כספר בדיוני מעוות,
אבל איכשהו, המציאות הפכה אותו למראה הפרטית שלי.
הביקור שלי באחוזת גייטס הותיר אותי עם המון שאלות.
אם לורל גייטס מתה לפני 20 שנה, מי ישן בחדר שלה?
ולמה יש לו תמונות שלי?
ומה הקשר שלו להייד הזה?
מי שזה לא יהיה, נראה שהוא מוכן להרוג בשביל הסוד שלו.
גודי חזתה שהחיפוש הזה אחר תשובות יוביל לבדידות.
כמובן, גודי לא בסביבה כשאני צריכה אותה.
המתים יכולים להיות מעצבנים ולא אמינים ממש כמו החיים.
היי.
סליחה, חשבתי שאת עדיין בלוויה של ראש העיר ווקר.
ברגע שהעפר נופל על הארון, אני זזה.
אני לא מוצאת את לק ״ירח כסוף״ שלי.
אכפת לך אם אחפש?
יוקו עושה מסיבת מניקור־פדיקור לחבורה שלה.
פעם שלישית ב־24 שעות שאת שוכחת משהו.
אז…
איך הכול?
מתאים לי להיות לבד.
בלי הסחות דעת מעצבנות, כמעט סיימתי את הרומן שלי.
הייתי הסחת דעת מעצבנת?
- בהחלט היו לך הרגלים מעצבנים. - למשל?
את מצחקקת כשאת מסמסת, ואת מכורה לזה 24 שעות ביממה.
לפחות זו לא מכונת כתיבה מקרקשת שעושה לי מיגרנה.
- כשאת לא חורקת ניבים, את נוהמת מתוך שינה. - במקום לנגן על צ׳לו באמצע הלילה?
יש לך עודף מועדונים ופעילויות, ואז את מתלוננת עליהם ללא הפסק.
עדיף על האובססיה שלך לכל מה שקריפי ומת.
אפשר להרעיל כפר קטן עם כמויות הבושם שאת משפריצה.
וזה רק ככה בשלוף.
מזל שיש לי חברה טובה חדשה שלא מחפשת דרכים לסכן את כל מי שהיא פוגשת.
למעשה, יוקו ואני כאלה מתואמות שהיא מתחננת שאבוא לגור איתה בחדר.
לצמיתות.
אל תיתני לי לעכב אותך.
תיהני מהבדידות שלך, ונסדיי.
זו לא בדידות אם את עדיין כאן.
דוד פסטר?
מי זה דוד פסטר?
מה אתה עושה פה?
כחבר באחוות הסולנום, אני לא חייב לך הסברים.
מה התירוץ שלך להתגנבות באמצע הלילה?
מחקר.
על המפלצת?
אחסוך לך זמן.
אין פה שום דבר שמתאר אותה.
כמה נוח.
את יודעת מה הבעיה שלך?
אשמח לשמוע את תובנותיך הנוקבות.
את לא יודעת מי החברים האמיתיים שלך.
הייתי בצד שלך מהיום הראשון.
הצלתי את חייך.
האמנתי לתאוריות שלך כשאף אחד אחר לא האמין.
ומה אני מקבל בתמורה? רק חשד ושקרים.
בסדר. רוצה כנות? הנה היא.
בכל פעם שהמפלצת תקפה, היית שם.
החל מרואן בחג הקציר.
ואז, ביום הקהילה,
הגעת לבית הוועד דקות אחרי שהמפלצת נעלמה, אך טענת שלא ראית אותה.
- לא ידעתי שקרבה היא פשע. - ויש את הציור האובססיבי שלך.
ציירת את המפלצת עשרות פעמים, אבל מעולם לא ראית אותה. לפחות לטענתך.
אפילו ציירת את המאורה שלה. ואז, כשיוג׳ין הלך לחקור…
ניסית להרוג אותו כדי שלא יחשוף את הסוד שלך.
את חושבת שהייתי פוגע ביוג׳ין?
ובל נשכח את הופעתך המושלמת כל כך
אחרי שטיילר הותקף באחוזת גייטס.
אם אני המפלצת,
למה לא הרגתי אותך?
משום שמסיבה מסוימת, שנשגבת מבינתי,
נראה שאתה מחבב אותי.
מה יש לחבב?
כמה זמן ארבת שם?
מספיק כדי לחוש במתח שביניכם.
יאוזה!
ברצינות, אפשר לחתוך אותו בגרזן של מוציא להורג.
הייתי מזהה את טיפוף קצות האצבעות הזה בכל מקום!
שלום, דבר!
אתה עדיין כועס על המכה בקלמאזו? זו לא הייתה אשמתי!
אמרת שתוכל לפרוץ את הכספת תוך חצי דקה!
אחרי חמש דקות, עדיין עמדנו שם.
אתה כולך בהונות!
מספיק!
תניח לו.
תראה לי את היומן.
הנה אנחנו.
איגי היה יד ימינו של פוקנר.
אימן דור שלם של אחוות הסולנום.
ומאחורי איגי איט…
יש לי זמן לתפוס חרופ, או שתפצח אותה בזריזות?
זה מתחיל להזכיר לי את קלמאזו.
בית מגניב!
איך השגת חדר שלם לעצמך?
שותפתי לחדר לשעבר לא עמדה באישיות הרעילה שלי.
הנה היא.
פוקנר מתאר את ההיידים כאמנים באופיים,
אך גם נקמנים מטבעם.
״ההייד, שנוצר ממוטציה, נותר רדום עד שהוא מתעורר בעקבות אירוע טראומטי,
״או עקב הפעלה כימית או היפנוזה.
״מעשה זה גורם להייד ליצור קשר מיידי עם מי ששחרר אותו,
״והוא מתחיל לראות אותו כאדונו.
״הוא הופך לכלי שרת להגשמת כל תוכנית נכלולית שאדונו יציע.״
אדם שמוכן לעורר הייד הוא חולני בקטע אחר.
זאת אומרת שאני לא מחפשת רוצח אחד אלא שניים.
המפלצת והאדון שלה.
לא התכוונתי להבהיל אותך.
רק עבדתי על הרומן שלי.
אניד ביקשה לגור עם יוקו עד סוף שנת הלימודים.
כן?
כשיש מריבה,
אני אוהבת לשמוע משתי הבנות מה קרה.
נראיתן קרובות, כמו זוג גנבים.
בסופו של דבר, גנבים בוגדים זה בזה. ראיתי את זה במו עיניי.
תסיטי את הנושא כמה שאת רוצה, אבל שתינו יודעות שאניד חשובה לך.
ואת חייבת להודות שהיא הצליחה להצית בך קצת חמימות.
אל תדאגי, רק ניצוץ קטן.
בקושי נראה בעין הממוצעת, אבל…
אני הבחנתי.
חלק מחוויית המעונות הוא להתיידד עם אנשים שבדרך כלל לא היית מתחברת אליהם.
החברויות האלה נמשכות לעתים חיים שלמים.
הייתי מעדיפה לקנות חבל.
באמת קשה לך כל כך להודות שמצאת חברה,
ושכשהיא לא פה, ייתכן שתתגעגעי אליה?
אשרוד לבדי.
כמו תמיד.
אם זו החלטתך, אגיש את הטפסים למנהלת וימס.
דוד פסטר?
היי. יש יתרונות ללהיות זאבה בודדה.
לחיות לפי הכללים שלך. לעשות מה שבא לך.
תראי אותי!
היי. אני צריך לדבר איתך.
לא, עכשיו.
כן, אני יודע איפה זה.
כן, ניפגש בעוד 20 דקות.
טוב. ביי.
עם מי דיברת?
זה לא עניינך.
אני יודעת מה אתה, זווייר.
את מוכנה להתרחק ממני?
הטמנת את מכשיר האיכון?
אל תדאגי. הדוד פסטר דואג לך.
טוב. בוא נצא לדרך.
- סיירת הכלבלבים של פני -
מה?
גנבתי אותו כשברחתי מהעיר.
את מכירה אותי. אני אוהב לנסוע בזהות שאולה.
קדימה, בואי ניסע!
היי! מה היה דחוף כל כך?
מה קרה?
חלמתי שאת מתה.
תיכנס למכונית.
המנהלת וימס, עליי לדבר איתך בדחיפות על ד״ר קינבוט.
ונסדיי. בדיוק דיברנו עלייך.
מדברים על השטן…
…והיא תופיע.
ד״ר קינבוט דיברה על חוות דעתה עלייך.
אני צריכה לאשר אותה לפני שהיא תמסור אותה לבית המשפט.
מה פסק הדין, דוקטור? נרפאתי?
אני שמחה שזה משעשע אותך, כי זה לא ישעשע את השופט.
הסברתי לד״ר קינבוט
שעשית לאחרונה צעדים קטנים אך משמעותיים
של התקרבות למשפחת נוורמור החדשה שלך.
כן.
אני חושבת שהגעתי לשלב של חצי חיבוק.
קראתי על טיפול בהיפנוזה.
אולי זו טכניקה טובה כדי לעורר את ונסדיי הפנימית שלי.
את משוחריה?
כן, מאוד.
כל הכבוד לך על נכונותך החדשה לחקור את עצמך.
ניפגש ביום שני.
נוכל להתחיל אז.
על מה רצית לדבר בכזו דחיפות, ונסדיי?
זה יכול לחכות.
ועכשיו, אם תסלחו לי,
יש לי שיעורי בית לסיים.
- השבשבת -
קינבוט חייבת להיות האדונית של זווייר.
ההייד נותר רדום עד שהוא מתעורר בעקבות אירוע טראומטי,
או בעזרת הפעלה כימית או היפנוזה.
אתה מקשיב?
היא בטח הבינה שהוא הייד והשתמשה בהיפנוזה כדי לעורר אותו.
זה מסביר את המפגשים הסודיים שלהם.
נראה לי שהבחור שעובד פה זיהה אותי.
כן. הוא מתקרב.
אעשה לו אחיזת הרדמה רומנית.
- חפי עליי. - תירגע.
הוא לא מעוניין בך.
הכנתי לך ״קוואד״. על חשבון הבית.
היי. תודה, ילד.
ותמלא לי מחדש גם את זה.
טיילר, זה דוד שלי, פסטר.
היי, נעים…
זה…?
זה נקרא ״הייד״.
זה היצור. מהלילה ההוא.
אביך הורה לך מפורשות לא להתקרב אליי.
אבא שלי לא פה, ואני בהפסקה.
מתברר שהייד צריך שמישהו יעיר אותו, האדון או האדונית שלו.
הולי שיט.
טיילר.
מה אמרתי?
לפרוטוקול, ונסדיי ניסתה לשמור מרחק.
אני התיישבתי לידה.
טוב.
אני תולה את המודעות האלה בכל העיירה. הוא שודד בנקים וטיפוס קריפי.
- ראית אותו במקרה? - לא.
כן, יהיה קשה לפספס אותו.
אתלה את זה על לוח המודעות.
למה לבזבז את זמני…
תודה, אבל לא היית צריך.
היי, המשפחה שלך מאוד…
- ססגונית. - אירוני בהתחשב בכך שפסטר הוא הכבשה השחורה.
הוא לא מזיק.
אז לגבי קביעת הדייט שלנו מחדש…
עם המפלצת, ודוד שלי…
בלי תירוצים.
אחרי מה שקרה בפעם שעברה, את חייבת לי.
אני לא יכולה לברוח מהקמפוס. אני בפיקוח.
לא תצטרכי.
אבוא אלייך.
תשע בערב, בקבר קראקסטון.
אני לא מתגעגעת אליה.
חברים הם חולשה שאפשר לנצל.
לכן הם נקודות תורפה.
המשימה שלך היא לשמור על היומן בזמן שלא אהיה פה.
אחזור ברגע שאוכל.
זה לא דייט.
זו ״טובה תחת טובה״ אחרי שכמעט שפכו לו את המעיים.
שמור על היומן!
בפעם האחרונה שהפתיעו אותי פה, זה לא הלך כמתוכנן.
אני מבטיח לך שהפעם לא תתעלפי.
אבל את כן צריכה לעצום עיניים.
אתה רציני?
לצערי.
רק בגלל שאני חייבת לך.
טוב. זהירות.
חכי פה ותעצמי עיניים.
אוקיי.
לאט לאט. זה כאן.
רק שנייה.
טוב. את יכולה לפקוח עיניים.
מה? אף פעם לא הזמינו אותך לפיקניק בתוך מערת קבורה?
איך את עם סרטי אימה?
היכוני להזדעזע.
- לא רק בלונדינית -
זה ללא ספק האופנוע של החשוד.
נראה מוזר לא פחות ממנו.
הוא לא הגיע רחוק ברגל, אז…
תתפרשו.
אני אבדוק ליד האגם.
זה היה עינוי.
תודה.
אוקיי, אל תשנאי אותי.
פשוט אגיד את זה.
אני רוצה שנהיה יותר מידידים.
יעבור לך.
די.
אל תזלזלי ברגשות שלי.
אני לא מתאימה להיות ידידה, ובטח שלא יותר מידידה.
אני אתעלם ממך, אדרוך לך על הלב,
והצרכים ותחומי העניין שלי יהיו תמיד בעדיפות ראשונה.
את יכולה להמשיך לנסות להרחיק אותי. זה לא יצליח לך.
כמעט הרגתי אותך.
שרדתי.
- מזל של מתחילים. - אני קשוח משאת חושבת.
אתה עושה טעות.
סביר להניח.
ללא ספק.
מה לעזאזל?
טיילר.
אבא? מה אתה עושה פה?
החצרן מצא אופנוע ליד האגם.
הוא מתאים לתיאור של האופנוע ששודד הבנקים גנב.
סירה נעלמה. חשבתי שאולי הוא מסתתר באי העורבים.
לא אטרח לשאול אתכם מה כל זה, אבל לא ראיתי אתכם כאן.
ברור?
לא ייאמן. בואו.
היומן.
דבר?
דבר.
פסטר! הצילו!
הצילו! דבר לא זז!
- הוא נדקר. - שימי אותו על השולחן.
נו כבר, דבר…
הוא איננו, ונסדיי.
לא. דבר!
אם אתה שומע אותי…
אם תמות, אני ארצח אותך.
עוד פעם.
עכשיו, שוב, בבקשה!
לרגע חשבנו שלא תפצח יותר מנעולים!
מי עשה לך את זה?
שליפת סכין מאחורי הגב… פחדנים!
אני מבטיחה שמי שעשה לך את זה יסבול.
וזה יהיה איטי,
ממושך,
ומייסר.
אתפור אותו בחזרה.
מצאו את האופנוע שלך, אז…
השריף בעקבותיך. תברח.
בפעם הבאה תגנוב משהו פחות בולט.
מה כיפי בזה?
בסדר. אסתתר כאן הערב,
אשגיח על החולה,
ואסתלק על הבוקר.
ניפגש בהארכת המעצר שלך, או באירוע המשפחתי הבא.
תמיד תהיי האהובה עליי, ונסדיי.
תגיד את זה לפאגסלי.
זה יעשה לו תסביך.
אני מניחה שזו לא מתיחה אקראית.
מי שבלגן לי את החדר גם גנב את יומנו של נתנאל פוקנר.
- הוא היה אמור להיות נעול בספריית הסולנום. - אז ידוע לך על היומן.
סימן שאת גם יודעת שהמפלצת שאנחנו מחפשים נקראת ״הייד״.
תודה, מיז ת׳ורנהיל. אני אטפל בזה מכאן.
כמובן. אם תצטרכי משהו, אהיה בקצה המסדרון.
פוקנר חקר היידים במשך שנים.
הוא רצה לברר אם הם סתם רוצחים בלי מחשבה,
או אם הם מודעים למעשיהם.
לאיזו מסקנה הוא הגיע?
הוא נהרג בידי הייד לפני שהגיע למסקנה.
אחרים ניסו להמשיך את מחקריו,
אבל ההיידים היו הפכפכים ואלימים מדי.
הם סולקו רשמית מנוורמור לפני 30 שנה.
כל הזמן הזה ידעת שהמפלצת הייתה הייד.
למה לא סיפרת לשריף?
מפני שזה יהיה הסוף של נוורמור.
בית הספר ייסגר לתמיד. וזה לא יקרה במשמרת שלי.
אבל אני לא היחידה שמסתירה מידע.
אם את חושדת במישהו, את צריכה לספר לי.
למה?
עד עכשיו רק תמרנת אותי והפרעת לי.
לא אכפת לך כמה אנשים ימותו, העיקר שהמוניטין שלך לא ייפגע.
אני מגינה על משפחת נוורמור שלנו,
שכוללת גם אותך, מיז אדמס.
בואי איתי.
יש לי מידע על הרצח של ראש העיר ווקר.
הדפסתי את זה מהמחשב של אבא שלי. נראה שהוא ניסה לאתר מישהי.
לורל גייטס. נראה שהוא התחיל מיד אחרי יום הקהילה.
הוא כנראה זיהה אותה שם.
לפי דוח המשטרה מבריטניה, הם הניחו שלורל טבעה,
אבל הגופה מעולם לא נמצאה.
אחוזת גייטס נרכשה לפני שנה בידי בת 90, יורשת של אימפריית ממתקים.
שנפטרה באופן מסתורי והורישה את כל רכושה למטפלת שלה,
טרסה ל. גלאו.
זה חילוף אותיות של ״לורל גייטס״.
לורל קנתה את ביתה הישן בסתר,
וחזרה לג׳ריקו בתור מישהי אחרת…
למה?
כדי לנקום בכל האנשים שאשמים לדעתה באסונות של משפחתה.
אביך,
חוקר מקרי המוות,
הוריי,
ויותר מכול, נוורמור.
ואיך המפלצת קשורה לכל זה?
המפלצת נקראת ״הייד״. היא ממלאת את פקודותיה של לורל.
היא שולטת בה.
את יודעת מי זאת לורל, נכון?
ונסדיי?
לא קבענו פגישה להיום.
רציתי להחזיר משהו.
מצאתי את זה בחדר הילדות שלך.
אני יודעת שאת לורל גייטס, ושחזרת לג׳ריקו כדי לנקום את נקמתך.
גם ראש העיר ידע, ולכן רצחת אותו.
יכולת להיכנס לבית החולים ולצאת ממנו בחופשיות
על תקן פסיכיאטרית שמבקרת חולה אחר.
את מאשימה אותי ברצח ראש העיר?
השושנים שהשארת בחדרו של יוג׳ין היו הטעות שלך.
הן מאותו זן שמצאתי ליד המיטה שלך.
באמת, אין לי מושג על מה את מדברת.
יש רק סיבה אחת שפסיכיאטרית מוכשרת כמוך
זה אפשר לך לחטט בנפשותיהם המתוסבכות של מנודים צעירים
עד שמצאת אחד שתוכלי לנצל אותו כדי לנקום את נקמתך.
את יודעת מה?
אין לי זמן להתמודד עם הפנטזיות ההזויות שלך.
יש לי מקרה חירום עם מטופל.
מי? זווייר?
אני יודעת על המפגשים הסודיים במכונית שלך.
מצאתי גם את המערה ביער שבה מצאת דרך לעורר את ההייד שלו.
את ממש מגזימה.
את יודעת שהיידים הם אלימים והפכפכים?
או שתכננת לאשפז את זווייר לפני שהוא יתקוף גם אותך.
ונסדיי, את זקוקה לעזרה.
יותר משאני מסוגלת לתת לך.
למי את מתקשרת? זווייר?
לשופט ריינולדס.
אמליץ שתאושפזי במתקן פסיכיאטרי לנוער לצורך הסתכלות.
נו באמת. שתינו יודעות שאנהל את המקום תוך שבוע.
נגמר הזמן, לורל.
המנהלת וימס, זאת ואלרי קינבוט.
ונסדיי אדמס התפרצה למשרד שלי.
לא ידעתי שהייתה לה פגישה היום.
לא הייתה לה, והיא התנהגה בחוסר היגיון מוחלט.
ד״ר קינבוט?
- בית החולים ג׳ריקו -
היא איננה.
ד״ר קינבוט מתה.
זה ייפסק עכשיו.
את יודעת מה? את צריכה לצאת מהחלל שלי.
אתה צריך לשמוע בעצתך.
השארת את זה בחדר שלי.
בעצם, השארת את זה בדבר.
כמה זמן אתה נפגש עם קינבוט?
את…
מה אני מדבר? ברור שכן.
ריגלת אחריי. נכון?
כי אני הנבל בפנטזיה שלך.
אבא שלי חושב שהבריאות הנפשית שלי היא בעיית יחסי ציבור שהוא צריך לנהל.
הוא רצה שהשם של הבן שלו לא יופיע בצהובונים.
לא הייתי בחדר שלך.
תאמיני לי או אל תאמיני לי,
לא אכפת לי.
הציורים שלך משתפרים.
נהניתי מזה במיוחד.
יש ממש הרגשה שחיית את זה.
- מה את רוצה? - אני שואלת את השאלות.
למה המשאף של רואן בצריף שלך?
והמשקפיים של יוג׳ין?
ותמונות שלי שצילמת בסתר?
- לא… - ואל תשכח את התוספת האחרונה.
התליון של קינבוט.
- לא, מישהו שתל את זה. - לא לזוז!
זרוק את הסכין.
על הברכיים.
תאזוק אותו.
- יש לך זכות לשמור על שתיקה. - מה?
כל דבר שתגיד ישמש נגדך בבית המשפט.
יש לך זכות לעורך דין.
אם ידך לא משגת, ימנו לך עורך דין.
מעריך את העזרה, אדמס.
את! הפללת אותי!
מפלילים אותי.
הייתי צריך לתת לרואן להרוג אותך.
היי.
חזרת.
עזבתי לכמה ימים, כל החדר בבלגן,
ודבר כמעט מת.
מישהי צריכה לשמור עליכם.
- מה קרה למגורים עם יוקו? - יוקו נהדרת.
פשוט החלטתי שאני צריכה קצת יותר גבולות.
עזבי את סרט ההדבקה.
אל תגידי לי שוונסדיי אדמס מתרככת.
לעולם לא.
אבל מתפתחת.
אז אינץ׳ אחד של סרט הדבקה בכל פעם.
למה שינית את דעתך פתאום?
בגלל שאנחנו מתאימות. זה לא אמור לעבוד, אבל זה עובד.
זאת מין חברות מוזרה ואנומלית.
כל הדברים שאמרת עליי נכונים,
אבל אני לא מתנצלת על זה.
כבר לא.
זו פשוט מי שאני.
דבר אמר שהתגעגע אלייך.
גם אני התגעגעתי אליו.
צר לי על זווייר.
לי לא. הוא שקרן ורוצח.
חוץ מזה,
אין כמו ההרגשה שצדקתך מוכחת.
אולי רק לחלוק את זה עם מישהי.
יש מצב שדבר סיפר על הדייט שלך עם טיילר.
אז איך היה?
הפריעו לנו.
טוב, שמעתי שטיילר עובד במשמרת לילה…
סגור.
אז תנעל את הדלת.
יש אנשים חולניים שם בחוץ.
אבא שלי סיפר לי מה קרה עם זווייר.
מטורף.
הוא תמיד נראה כזה נורמלי.
את יודעת, יחסית למנודה.
אתה יודע…
זה גרם לי לשקול דברים מחדש.
מה למשל?
למשל על מי אפשר לסמוך.
זאת אומרת שאת מוכנה שנהיה יותר מידידים?
היי!
את בסדר?
אני צריכה ללכת.
מה?
מה קרה?
ונסדיי!
ברור שהבן הראשון שאני מנשקת יתגלה כרוצח סדרתי פסיכוטי ומפלצת.
כנראה שיש לי טיפוס.
יניב אידלשטיין