SERIÁL NETFLIX
Musíme se vrátit. Jsou tam ještě dvě holky.
To teda ne.
- Musíme přijet včas. - Nemůžeme je tam nechat.
Klid. Pojede se ještě jednou. A na ostrově jsou zaměstnanci.
Jsou v dobrých rukách.
Frane.
Evo.
Vše, co jíme, pěstujeme tady, na ostrově.
Je to udržitelné.
Na Edenu jsme soběstační.
Problémy jednoho jsou problémy všech, že?
Společně najdeme řešení.
Jako včelí úl.
Včelky pracovnice.
- Něco takového. - Kolik lidí tu žije?
- Padesát tři. - A bude nás víc.
- Jistě. - Pomaličku.
Půjdete s námi?
Tudy.
Nádech, lidi.
Jak vidíte, tvrdě dřeme, aby měli pohodlný život.
Pohodlný život? V takových domech?
Tohle jsou moduly.
Navrhli jsme je, abychom zdroje ostrova využili co nejlépe.
- „My“? Nebuď skromný. - Co?
To on vše navrhl.
- Páni. Úžasné. - No…
- Ani náhodou. - Rádi se o své lidi staráme.
Zveme vás, abyste se stali celoživotními členy nadace.
- Pokud chcete. - Ne, díky.
Mně by nevadilo pár dní pobýt.
A kolik platíte?
Nic.
Nic?
Tudy. Jdeme dál.
Nejsme firma.
Lidé sem chtějí jezdit.
Nikoho nenutíme.
Tady každý přispěje svou troškou.
Takhle ta komunita funguje.
Z čisté štědrosti.
Evo.
Evo, nedělej to.
Evo!
Schválně, jestli to chápu.
Jak to celé souvisí s tou včerejší párty?
- Potřebujeme příjem. - Ten nápoj.
Přesně tak. Ze 100% přírodních přísad.
Za pár týdnů ho uvedeme na trh.
Budete v reklamě.
Ukážete i svoje chyby?
Myslíte, že tu můžete zapomenout pět lidí?
Není snadné uspořádat párty v takovém ráji.
- Víte? - To není můj problém.
Do prdele, kámo.
A tohle je naše apartmá.
Promiňte, nechali tu jenom nás?
- Proč? - Hledá jednu holku.
Jo, vypadá to, že jste jediní.
Zítra na ten zádrhel zapomenete.
Zítra?
Děláte si srandu, ne?
Nebojte. Máme dost místa.
Uvolněte se a užijte si pobyt.
Dáme vám vědět, až loď dorazí.
Musíme si nechat ty náramky?
Nechte si je. Tak budou všichni vědět, že jste čestní hosté.
Tak jo.
Ulisi, vezmi je do jejich modulů.
Pojďte se mnou.
- Mohl bych vás za to nahlásit. - Aldo, přestaň.
- Jsi tak otravný. - No tak.
Uklidni se trochu.
Promiňte.
Přestaň se mračit. Koukej, jak tu je hezky.
Už je to vyřešené.
Ahoj.
Dobré ráno.
Co čteš?
Můžu se podívat?
Ne.
Těší mě.
Panebože. Kolik je hodin?
Ahoj, broučku.
Ahoj.
A dobré ráno i tobě.
Mám hrozný jet lag.
- Mám hlad. - Zoa tu není.
- To vidím. - Od pátku je pryč.
Asi spí u Judith.
Máme ještě vejce?
A co ty? Mluvil jsi s mámou?
- Ne. Proč? - Protože je na klinice.
Chtěla se tu zastavit.
Ne.
Promiň. Pravidla znáš.
Ale proč ne? Už je úplně v pořádku.
To byla i 20krát předtím.
Starám se o tebe, ne o ni. O tom jsme se bavili.
Nechci to řešit před…
Co se děje?
Nechci se mnou mluvit o své ženě.
Dobře. Myslela jsem, žes řekl „bývalá žena“.
Brzy bývalá žena. Je to komplikované.
Díky.
Kolik je hodin?
Dneska mě čeká další let. Jak ti to jde?
V pohodě, jako vždy.
To je moje holka.
Zlato.
Ty tu zítra nebudeš?
Zlato, pojďme ven. No tak.
Co třeba na nějakou paellu? Zvu tě.
ZOA JE TADY TÁTA
S DALŠÍ PŘÍTELKYNÍ
PŘIJDEŠ, NEBO NE?
ZOO, KDE SAKRA JSI?
Budeme tu spát?
- Netuším. Ty boty mě ničí. - Normálka.
Spal bych i na podlaze.
Doufám, že mají dobré postele.
Aldo, modul 11.
Ibón, 12.
- Půjdeme? - Ještě jedna věc.
My nebudeme spát spolu?
Ne. Dostali jste postele, které jsou volné.
África…
Modul šest.
Zoa, modul osm.
Charly, modul sedm.
- Odpočiňte si. - Díky.
Takže jsme sousedi, jo?
Ahoj.
To je super. To je všechno pro mě?
„Eden“. „Vítejte“.
„Pozornost od Nadace Eden.“
- Dáš si? - Ne. Dej si ty.
Ahoj. Ty jsi ta šílená holka ze včera.
Co chtěla skočit z útesu.
- Jak to jde? - Fajn.
Přebralas, co?
- Nebo jsi taková normálně? - Ne.
Díky.
Jasně. Neřeklas mi své jméno.
- Zoa. - Zoa.
Nicolás. Teda Nico.
Není tu moc soukromí.
Ale zvykneš si na to.
- Tohle je tvoje postel. - Myslela jsem, že její.
Ne. Claudia má svou postel.
Nepozdravíš svou novou spolubydlu, Clau?
Ahoj.
Claudia není moc kamarádská. Ale časem se sblížíte.
Nemůžu uvěřit, že nás tu nechali.
Jo. Je to na prd.
Alespoň tu máte nás.
Dejte mi lahev.
Nevidíte můj náramek?
- Dejte mi lahev. - Jak to jde?
Co má za problém? Nechce mi dát lahev.
Paráda.
„Pozornost Nadace Eden.“
To si dám líbit.
Do prdele.
Odpočiň si.
Ráno bude všechno jasnější.
Kdo tomu tady velí?
Není tu někdo, kdo zastupuje zaměstnance?
- Jak to myslíš? - Tví šéfové mě ignorují.
- Kdo řeší stížnosti? - Nejsou to mí šéfové.
Fajn. Včelí královny nebo co.
Normálně chodíme za Ulisem.
Ale je pozdě. Počká to do rána.
Kdybych mohl, uplaval bych.
Copak tu nejsou žádné další lodě?
Lidi se tu neptají na otázky. Přestaň se ptát.
Promiň, ale budu se ptát, na co chci.
Dobře. Je to na tobě.
Do prdele! To kurva bolelo!
Promiň. Je to tak nejrychlejší.
Nebolelo to. Jen jsem to nečekal.
Jasně. Věříme ti.
- Parchant. - Teď ty.
To teda ne.
Každá nemoc, co sem zaneseš, nás může ovlivnit.
- Je to povinné. - Jsem zdravý.
- Saúle, to nic. - Vypadáš divně.
- Vypadáme hloupě, co? - Tak trochu.
Někteří z vás mají zbytkový alkohol.
To je jasný.
Oblečte si tohle.
Dobře.
- Všechno dobrý. - Prošli jsme?
- Gratuluji. - Stačí mi mít tohle.
Musíte se obléct jako ostatní, abyste se tu mohli pohybovat.
- Máme už ty náramky. - Nějaké zprávy o té lodi?
- Dorazila do přístavu. - A?
Ještě se nemůže vrátit. Podmínky nejsou přívětivé.
Kdy se bude moct vrátit?
Až to budeme vědět, řekneme vám.
- Ach jo. - Jdeme.
Podívej. Jako bychom patřili do rodiny.
Obleč si to, Aldo. Ta modrá ti jde k očím.
No tak. Pojď, vtipálku.
Díky, Saúle.
Není zač.
No super.
Nefunguje to.
Komu chceš zavolat?
Nikomu. Chci se podívat na sociální sítě.
Vzali ti telefon, než jsi šla na loď.
Jak jsi sem propašovala tenhle?
V kapse.
V botách. Dej mi ho.
Nemůžu uvěřit, že je nesmíme použít.
Vidíš, že tu není signál.
Ale neboj. Přežiješ i bez něj.
Nepřežiju.
Mám hroznej absťák.
Nemáš cigaretu?
Na Edenu se nekouří.
- Proč ne? - Hlavně ty ne.
Tvoje plíce nevypadají moc dobře.
Myslíš, že jsem blbá, co?
Ne, ale myslím, že se musíme starat o svá těla.
Jsou to naše domovy.
Musíme ovládnout svou úzkost
a užít si to, kde jsme.
Takhle to v Edenu chodí. Žijeme přítomností.
Díky za kázání, ale já chodila do katolické školy.
Hele.
„Spolu v ráji.“
Je to první věc, co mi Astrid řekla, když jsme přijeli.
A co tohle?
Tohle přišlo mnohem později.
No, já mám vytetovaný dolar.
Neřeknu ti kde.
Tak jo.
Styl nadace je dost okázalý, co?
Nadace? Mně to přijde jako kult.
Vzali nám telefony, zavřeli nás
a když jdeš ven, nahání tě dron.
Co mají za lubem?
Do prdele.
Nebudu na to spěchat. To vám povídám.
Tak zatím.
On je fakt něco.
Když to nestihnu na schůzku s klientem,
budou mít kurva problémy.
Co mají z toho, že nás tu drží?
Vezměte to do Saúlovy laboratoře.
Promiň.
Ahoj.
Jak to jde? Je tu hezky, co?
Můžu tu s tebou pobýt?
Tak jo.
Jak se jmenuješ?
Jsi v pořádku? Ty pláčeš.
Co?
- Ráda se díváš? - Chtěla jsem s tebou mluvit.
Viděla jsem tě na párty s Judith.
Je divné, že se vrátila, aniž by mi to řekla.
- Viděl jsi ji nastoupit na loď? - Žádnou Judith neznám.
Vyspal ses s ní.
S někým si mě pleteš.
Byl jsi to ty. Jsem si jistá.
Říkám ti, že ne. Jasný?
Erik Satie.
Někteří říkají, že je to smutná skladba, ale mně smutná nepřijde.
Je melancholická.
Smutek je negativní.
Melancholie tě pojí s něčím, co jsi ztratil, ale když si vzpomeneš,
jsi šťastný.
V Portugalsku tomu říkají saudade.
Hraješ fakt dobře.
Ne tak dobře jako ty.
Jak víš, že umím hrát?
Teď ty.
Když jsem hrál naposled, zmlátili mě.
To tady nikdo neudělá.
Ne, nemůžu.
Co se stalo?
Můj táta.
Ibóne, dovol, abychom ti pomohli.
Abych ti pomohla já.
Jak se jmenuješ?
Alma.
Perimetr narušen. Severozápadní zóna, sektor čtyři.
Kam jsi chtěl jet?
Já nevím.
Podívat se po okolí.
Je nebezpečné řídit, když nevíš, kam jedeš.
Můžeš se zaseknout v písku a nikdo tě nenajde.
Nebo spadneš z útesu a umřeš.
Nebo můžeš někoho požádat, aby tě provedl,
aniž bys bral něco, co ti nepatří.
Jak jste mě našli?
Ahoj.
- Konečně jsem tě našel. - Ahoj.
Hele, jak se jmenuje ten blonďatej Seveřan?
Orson?
Chtěla jsem se ho na něco zeptat, ale byl divnej.
- Na co ses ptala? - Na nic.
Chci se vrátit.
Čeká na tebe přítel?
Přítelkyně?
- Ani jedno. - Dneska mám smůlu.
To já taky.
Gabi, moje sestřička.
Já jsem jedináček.
Jedináčci prý bývají divní.
- Nevypadáš jako podivín. - A jako co vypadám?
Jako vševěd.
Zdravíčko.
Veveřička?
- Ano? - Od Zoy.
Je to zaplacené.
Měj se.
Evo, děkuji za tvou věrnost a ostražitost.
Gratuluji.
Děkuji, Astrid.
Máš privilegium rozhodnout, kdo bude dnes dělat hodnocení.
Ona.
Já?
Jen tudy projíždím. Nejsem…
To je jedno. Je to jedinečný zážitek. Uvidíš.
- Vážně? - Jo. Do toho.
Ahoj, Zoo.
- Ahoj. - Rádi bychom tě poznali.
Nejsem moc zajímavá, opravdu…
Myslím, že jsi opravdu výjimečná.
A má intuice se nikdy neplete. Nevěříš mi?
Věděla jsi, že atomy okolo nás o nás znají pravdu dřív,
než ji víme my sami?
Co ty na to?
Sleduj Zou.
Ano. Viděla jsem ji.
Já nevím. Nic nevím.
Co si o ní myslíš?
Můžeš nám říct, co tě trápí.
Chci ji dál pozorovat.
Musím se vrátit domů.
Vím, že je bouřka a že to lodi chvíli potrvá, ale…
- Není ti s námi dobře? - Ne, tím to není.
Kamarádka Judith…
Bojíš se o svou kamarádku.
Ano.
Znalas Judith před Edenem?
Odmalička.
Eden pozval tebe, ale ty ses rozhodla pozvat i ji.
- Vím, že jsem neměla. - To nic.
Měla jsi dobré úmysly, že?
Všichni děláme chyby.
Ale odpouštíme ti.
Pověz nám o sobě. Kdo jsi?
Je mi 19. Studuji druhým rokem biologii.
Žiju se svou sestrou, Gabi. Dneska jí je 16.
Můj táta hodně cestuje a staráme se samy o sebe.
A co tvoje matka?
Ta s námi nežije.
Mí rodiče se rozvedli, když mi bylo 12 a Gabi devět.
Matka by své dcery takhle opustit neměla, že?
My, matky, zůstáváme s dětmi.
Máš děti?
Co je s tvojí mámou?
Moje máma byla…
Teda je závislá na heroinu.
Jaký z toho máš pocit?
Jsem smutná, hlavně kvůli své sestře.
Pokaždé, když mámu pustí z kliniky, ona…
Je celá nadšená
a já jí řeknu:
„Veveřičko, nedělej si naděje. Máma do toho zase spadne.“
Veveřička.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ MÉ OBLÍBENÉ SESTŘIČCE, VEVEŘIČCE
„Veveřičko, potřebuju být chvíli sama.“
„Respektuj mé rozhodnutí a nehledej mě. Jsem v pořádku.“
„Miluju tě. Všechno nejlepší, Zoa.“
VOLÁNÍ…
Volaný účastník je dočasně nedostupný.
Opakujte prosím volání později…
Napadlo vás někdy, že si vaši rodiče nezaslouží své dcery?
Já nevím. Máma je nemocná.
Když kvůli ní takhle trpíte, nemiluje vás.
Podle toho, co slyším, co říkáš,
mi přijde, že tě tvá máma nemiluje.
Mrzí mě to, ale nebuď naivní.
Řekni to se mnou.
„Moje máma mě nemiluje.“
Řekni to.
„Moje máma mě nemiluje.“
„Moje máma mě nemiluje. Nenávidí mě.“
„Moje máma mě nemiluje.“
- „Nenávidí mě.“ - Hlasitěji.
„Moje máma mě nemiluje. Nenávidí mě.“
Oni tě skoro neslyší, Zoo.
„Moje máma mě nemiluje. Nenávidí mě.“
Hlasitěji.
„Moje máma mě nemiluje. Nenávidí mě.“
Až z tohohle ostrova odjedeš,
pamatuj, že jsi potkala lidi, kteří ti chtějí dát všechnu svou lásku…
Protože vědí, jak jsi výjimečná.
Překlad titulků: Gabriela Vašíčková