СЕРІАЛ NETFLIX
Повернімося. Двоє дівчат ще на острові.
Не вийде.
-Маємо прибути вчасно. -Ми не можемо їх залишити.
Розслабся. Буде ще один човен. Там залишився персонал.
Вони в надійних руках.
Фране.
Ево.
Усе, що ми їмо, ми вирощуємо на острові.
Усе екологічне, звісно.
В Едемі ми самодостатні.
Проблеми одного — це проблеми всіх.
Ми об’єднуємося і знаходимо рішення.
Як вулик.
Усі працьовиті бджоли.
-Щось таке. -Скільки людей тут живе?
-П’ятдесят три. -Буде більше.
-Так. -Поступово.
Ходімо з нами.
Сюди.
Глибокий вдих.
Як бачите, ми багато працюємо, щоб усім було зручно.
Зручно? У таких будинках?
Це модулі.
Ми розробили їх, щоб отримати максимум від ресурсів острова.
-«Ми»? Не будь таким скромним. -Що?
Він усе розробив.
-Ого. Круто. -Ну…
-Нічого собі. -Ми любимо дбати про людей.
Запрошуємо вас стати постійними членами нашого фонду.
-Якщо хочете. -Ні, дякую.
Я не проти побути тут кілька днів.
Скільки це коштує?
-Ніскільки. -Ніскільки?
Сюди. Ходімо далі.
Ми не бізнес.
Люди самі нас обирають.
Ми нікого не примушуємо.
Тут кожен робить свій внесок.
Так працює спільнота.
Абсолютна щедрість.
Ево.
Ево, не треба.
Ево!
Я хочу зрозуміти.
До чого тут учорашня вечірка?
-Нам потрібне джерело доходу. -Напій.
Саме так. Зроблений з натуральних інгредієнтів.
Запустимо виробництво за пару тижнів.
Ви будете в рекламі.
А помилки організації згадаєте?
Гадаєте, що можете залишити тут п’ятьох людей?
Нелегко влаштувати вечірку в такому раю.
-Розумієш? -Не моя проблема.
Ні фіга собі.
Це наше житло.
Перепрошую, залишилися лише ми?
-А що? -Вона шукає одну дівчину.
Так, здається, лише ви.
-Але завтра ви про все забудете. -Завтра?
Жартуєте?
Не хвилюйтеся. У нас багато місця.
Розслабтеся і насолоджуйтеся.
Ми повідомимо, коли прибуде човен.
Браслети ще потрібні?
Залиште. Так усі знатимуть, що ви наші почесні гості.
Гаразд.
Улісесе, відведеш їх до модулів?
Ходімо зі мною.
-Я можу заявити на вас. -Альдо, облиш.
-Діставучий. -Ходімо.
Розслабся.
Вибачте.
Зміни кислу фізіономію. Глянь, як тут гарно.
Ми про все подбали.
БАРСЕЛОНА
Привіт.
Доброго ранку.
Що читаєш?
Можна глянути?
Ні.
Дуже приємно.
Боже мій. Котра година?
-Привіт, доню. -Привіт.
І тобі доброго ранку.
Жахливий джетлаг.
-Умираю з голоду. -Зоа немає.
-Я бачу. -Її нема з п’ятниці.
Мабуть, ночує в Юдіт.
Яйця ще є?
А ти говорив з мамою?
-Ні. А що? -Її виписали.
Вона хотіла зайти.
Ні.
Вибач. Ти знаєш правила.
Чому ні? З нею все гаразд.
Як попередні 20 разів.
Я дбаю про тебе, не про неї. Ми про це говорили.
Не хочу згадувати перед…
Що таке?
Не хоче, щоб я при тобі згадувала його дружину.
Ясно. Здається, ти казав «колишня дружина».
Майбутня колишня дружина. Це складно.
Дякую.
Котра година?
У мене ввечері рейс. Як у тебе справи?
Добре, як завжди.
Молодчина.
Кохана.
Тебе завтра не буде?
Кохана, ходімо.
Хочеш іспанської паельї? Пригощаю.
ЗОА ТАТО ВДОМА
З ІНШОЮ ЖІНКОЮ
ТИ ПРИЙДЕШ?
ЗОА, ДЕ ТИ, БЛЯХА?
Ми тут спатимемо?
-Не знаю. Ці чоботи мене вбивають. -Нічого дивного.
Я б навіть на підлозі ліг.
Сподіваюся, тут хороші ліжка.
Альдо, модуль 11.
Ібоне, 12.
-Ходімо? -Питання.
Ми не спатимемо разом?
Ні. Вам дали вільні ліжка.
Африко…
шостий модуль.
Зоа, восьмий модуль.
Чарлі, сьомий модуль.
-Відпочивайте. -Дякую.
Ми сусіди, так?
Привіт.
Як круто. Це все для мене?
«Едем. Ласкаво просимо.
Надано фондом "Едем"».
-Хочеш? -Ні. Це для тебе.
Привіт. Це ти та вчорашня божевільна?
Яка намагалася зістрибнути зі скелі.
-Як справи? -Добре.
Невдалий досвід? Чи ти завжди така?
Ні.
Дякую.
Без проблем. Як тебе звуть?
-Зоа. -Зоа.
Ніколас. Ніко.
Тут бракує особистого простору. Але ти звикнеш.
-Це твоє ліжко. -Я думала, це її.
Ні. У Клаудії своє.
Не привітаєшся з новою сусідкою, Клау?
Привіт.
Клаудія не любить заводити нових друзів. Із часом звикне до тебе.
Не віриться, що вони нас залишили.
Так. Це відстій.
Принаймні ви знайшли нас.
К + Ф
Дай мені пляшку.
Не бачиш браслета?
-Дай мені пляшку. -Що таке?
У чому проблема? Він не дає мені пляшки.
Крутяк.
«Надано фондом "Едем"».
Так, бляха.
Кайф.
Поспи.
Зранку мислитимеш чіткіше.
Хто тут головний?
Є хтось, хто представляє працівників?
-Тобто? -Твої боси мене ігнорують.
-Хто приймає скарги? -Вони не мої боси.
Добре. Королева-матка чи хто там.
Ми завжди говоримо з Улісесом.
Але вже пізно. Зачекай до ранку.
Якби міг, я б поплив звідси.
А ще човни на острові є?
Тут не люблять запитань. Раджу припинити.
Вибач, але я питатиму, що захочу.
Гаразд. Тобі вирішувати.
От бляха! Болить!
Вибач. Це найшвидший спосіб.
Не боляче. Я просто не очікував.
Звісно. Віримо.
-Бляха. -Твоя черга.
Нізащо.
Будь-яка застуда ззовні може нам нашкодити.
-Це обов’язково. -Я здоровий.
-Усе гаразд. -Ти такий кумедний.
-У нас дурний вигляд. -Типу того.
У декого з вас досі алкоголь у крові.
І не дивно.
Одягніть це.
Гаразд.
-Усе добре. -Ми пройшли?
-Вітаю. -У мене вже є одяг.
Щоб пересуватися тут, треба одягатися, як усі.
-Ми ж носимо браслети. -Є новини про човен?
-Дістався до порту. -І?
Поки не повернеться. Складні погодні умови.
А коли зможе?
Повідомимо, щойно дізнаємося.
-Боже. -Ходімо.
Зацініть. Ми як сім’я.
Альдо, вдягни. Синій підкреслює твої очі.
Давай. Іди, комедіанте.
Дякую, Саулю.
Без проблем.
Просто клас.
Не вийде.
Кому ти хочеш подзвонити?
Нікому. Я хотіла перевірити соцмережі.
Телефони забирали, коли ви сідали в човен.
Як ти його пронесла?
У кишені.
У взутті. Віддай.
Чому не можна користуватися телефоном?
Ти ж бачиш, що немає зв’язку.
Не хвилюйся. І без нього можна нормально жити.
Я не можу.
У мене абсистентний синдром.
Сигарета є?
В Едемі палити заборонено.
-Чому ні? -Особливо тобі.
У тебе погані легені.
Думаєш, я дурна?
Ні, але думаю, що про тіло треба дбати.
Це наш дім.
Треба контролювати тривогу,
насолоджуватися тим, що довкола.
Так ми робимо в Едемі. Ми живемо сьогоденням.
Дякую за проповідь, але я закінчила католицьку школу.
Дивись.
«Разом у раю».
Це було перше, що сказала Астрід, коли ми приїхали.
А це що?
Це з’явилося значно пізніше.
Що ж, у мене тату зі знаком долара.
Не скажу де.
Гаразд.
Стиль фонду якийсь дивний, правда?
Фонд? Це схоже на культ.
Телефони відібрали,
а як вийдеш назовні, переслідує дрон.
Що вони роблять?
О так.
Я не поспішаю звідси. Кажу вам.
Побачимося пізніше.
Він — це щось.
Якщо я не потраплю на зустріч із клієнтом,
у них буде купа проблем.
Навіщо їм тримати нас тут?
Віднесіть у лабораторію Сауля.
Пробач.
Привіт.
Як справи? Тут гарно, правда?
Скласти компанію?
Гаразд.
Як тебе звати?
Усе добре? Ти плачеш.
Що?
-Любиш дивитися? -Я хотіла поговорити.
Бачила тебе з Юдіт на вечірці.
Дивно, що вона повернулася, не сказавши мені.
-Ти бачив, як вона сіла в човен? -Я не знаю Юдіт.
Ти цілувався з нею.
Ти помилилася.
Це був ти. Я впевнена.
Кажу тобі, ти помилилася. Ясно?
Ерік Саті.
Дехто каже, що це сумний твір, але я так не думаю.
Він меланхолійний. Сум негативний.
Меланхолія пов’язує з тим, що втратив, але пам’ятаєш,
а відтак щасливий.
У Португалії це називають «саудаде».
Ти чудово граєш.
Не так добре, як ти.
Звідки ти знаєш, як я граю?
Твоя черга.
Коли я востаннє грав, мене побили.
Тут ніхто цього не робитиме.
Ні, не можу.
Що таке?
Мій тато.
Ібоне, дозволь нам тобі допомогти.
Дозволь мені.
Як тебе звати?
Альма.
Порушник. Північно-західна зона, сектор чотири.
Куди ти зібрався?
Не знаю.
Знайомлюся з місцевістю.
Це небезпечно, якщо не знаєш, куди їхати.
Можна застрягнути в піску, і ніхто тебе не знайде.
Чи впасти зі скелі й загинути.
Або міг попросити когось показати тобі острів, не беручи чужого.
Як ти мене знайшла?
Привіт.
-Нарешті тебе знайшов. -Привіт.
-Як звати високого білявого скандинава? -Орсон?
Хотіла дещо спитати, але він дивний.
-Що ти питала? -Нічого.
Я хочу додому.
На тебе чекає хлопець?
Дівчина?
-Обидва рази помилився. -Не мій день.
І не мій.
Ґабі, молодша сестра.
Я одна дитина.
Кажуть, одинаки — дивні люди.
-На вигляд ти не дивак. -А який я на вигляд?
Розумник.
Привіт. Білочка?
-Так. -Від Зоа.
Усе оплачено.
Бувай.
До побачення.
Ево, дякую за відданість і що ти завжди напоготові.
Вітаю.
Дякую, Астрід.
Можеш вирішити, хто сьогодні проходитиме оцінювання.
Вона.
Я?
Я проходила повз. Я не…
Нічого. Це унікальний досвід. Побачиш.
-Справді? -Так. Іди.
Привіт, Зоа.
-Привіт. -Ми радо познайомимося.
Я не така цікава… Я справді не…
Я думаю, що ти особлива.
А інтуїція мене ніколи не підводить. Ти мені не віриш?
Знаєш, що атоми навколо нас знають правду про нас
раніше за нас самих?
Про що думаєш?
-Придивися до Зоа. -Уже.
Не знаю.
Що скажеш?
Можеш розповісти, що тебе турбує.
Я за нею простежу.
Мені треба додому.
Я знаю, що зараз шторм, і човен прибуде пізніше, але…
-Тобі з нами погано? -Ні, звісно.
Моя подруга Юдіт…
Хвилюєшся за свою подругу.
Так.
-Ти знала її до приїзду сюди? -З дитинства.
Едем запросив тебе, але ти вирішила запросити її.
-Знаю, це заборонено. -Не хвилюйся.
Ти зробила це з найкращих намірів, так?
Ми всі робимо помилки.
У будь-якому разі, ми тобі пробачаємо.
Розкажи нам про себе. Хто ти?
Мені 19. Вчуся на другому курсі біологічного факультету.
Живу із сестрою, Ґабі. Їй сьогодні 16.
Мій тато багато подорожує, і ми дбаємо про себе самі.
А що з матір’ю?
Її ніколи нема.
Батьки розлучилися, коли мені було 12, а Ґабі дев’ять.
Мати зазвичай не залишає доньок.
Ми, матері, залишаємося з дітьми.
У тебе є діти?
Що з твоєю мамою?
Моя мама була…
Вона наркоманка.
І як ти почуваєшся?
Мені шкода, через сестру.
Щоразу, коли маму виписують з лікарні, вона…
радіє,
і я їй кажу:
«Білочко, не сподівайся. У мами буде рецидив».
Білочка.
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ, БІЛОЧКО-СЕСТРИЧКО
«Білочко, мені потрібен час на себе.
Поважай моє рішення і не шукай мене, усе добре.
Люблю. З днем народження. Зоа».
ВИКЛИК…
Зараз, на жаль, відсутній зв’язок з вашим абонентом.
Спробуйте пізніше або надішліть повідомлення…
Ви не думали, що ваші батьки не заслуговують своїх доньок?
Не знаю. Моя мама хвора.
Якщо вона змушує вас страждати… вона не любить вас.
Судячи з того, що ти кажеш,
здається, твоя мама тебе не любить.
Вибач, але не обманюй себе.
Повторюй за мною.
«Мама мене не любить».
Скажи.
«Мама мене не любить».
«Мама мене не любить. Вона зневажає мене».
«Мама мене не любить.
-Вона зневажає мене». -Голосніше.
«Мама мене не любить. Вона зневажає мене».
Вони тебе майже не чують, Зоа.
«Мама мене не любить. Вона зневажає мене».
Голосніше.
«Мама мене не любить. Вона зневажає мене».
Покидаючи цей острів,
пам’ятай, що зустріла людей, готових віддати тобі любов…
бо вони знають, яка ти особлива.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин