NETFLIXOVA SERIJA
Novi!
Približite se, molim.
Dobre vijesti. Vrijeme se popravilo
i rekli su mi da će vaš brod isploviti.
-Sjajno! -Napokon.
Na otok bi trebao stići sutra u podne.
Treba proslaviti.
-Kul. -Iskoristiti to.
-Što ćemo? -Moram obaviti poziv.
-Tajnica mi mora preurediti raspored. -Znaš da ovdje nema mreže.
Kako znaš za brod?
Imamo druge načine komunikacije.
Mislite da smo hrpa idiota.
Smiri se malo.
Više nego malo. Mir.
Dok čekate, pridružite nam se. Sigurno ćete uživati.
-Sigurno. -Hvala. Lijepo od tebe.
-Halo? -Mama, je li te Zoa nazvala?
Znaš da me nikad ne zove. Što se događa?
Danima ne znam ništa o njoj.
No, poslala mi je poruku da želi pronaći sebe.
Da je ne tražimo i da je dobro.
Svađale ste se, ne?
Da, ali ništa neobično.
Što kaže tvoj otac?
Otišao je na put.
Na koliko ovaj put?
Ne znam, oko dva tjedna.
Bit ćeš sama kod kuće dva tjedna?
Znaš što me najviše plaši?
Što?
Zoa je naručila tortu za moj rođendan i nije ni došla proslaviti.
Gabi, oprosti. Nisam zaboravila tvoj rođendan.
-Jučer sam bila tako zauzeta. -Nema veze, mama.
Bez brige. Potražit ću tvoju sestru.
Ozbiljno?
Da. Ja ću to riješiti.
Hvala.
Ništa. Volim te.
Na što misliš?
Kako sam nagrabusio kad se vratim.
Još nisi napustio gnijezdo? Ja sam otišao s 15 godina.
K vragu obitelj.
Ove prvi put vidim ovdje.
Možda su došli brodom.
Nije te briga, zar ne, Chopine?
Ne zovem se Chopin.
Ne znaš tko sam.
Znam da sam jedini koji se suprotstavlja ovima.
-Sutra idemo. -Naivan si…
Zovi me Chopin i prebit ću te.
Koji je tvoj problem? Što radiš?
Radite što želite, ali ja idem s ovog otoka.
-Baš kul. -Želiš li se provozati?
Želim.
Dopusti mi.
Kako kul.
-Dobro si? -Da.
Sigurno?
Ne znam ništa o ovome.
Bez brige. Ovo će ti biti krštenje.
-Ima li djece na otoku? -Djece?
-Ne. Zašto? -Vidjela sam jedno sinoć.
Oko 11 ili 12 godina.
-Gdje? -U kampu.
Nemoguće.
Vjerojatno si bila umorna ili uzbuđena.
-Događa se. -Što god. Znam što sam vidjela.
Halo?
Zoa?
Kako si ušla?
Mama, rekla sam ti da ih baciš. Tata ne želi da ih imaš.
Ne želim čuti za tatu.
Ima li curu?
-Nemam pojma. -Koliko ima godina? Četrnaest?
Izvoli, dušo. Sretan rođendan sa zakašnjenjem.
Dva tjedna za nas.
Brinut ću se za tebe, ti za mene.
Što kažeš?
Tata neće znati da sam bila ovdje.
Znamo li što o Zoi?
Nisi li ti to rješavala?
Nazvala sam prijatelja policajca. Kaže da se ne brinemo.
-Da će se vratiti. -To je to?
Nije prvi put da Zoa ode u petak i vrati se u srijedu.
I Judithini su roditelji zabrinuti.
-Ni ona se nije vratila. -Eto ti ga.
Njih su dvije zajedno.
Misliš da su par?
-Koja glupost. -Gabi, pusti to više.
I ja sam nestajala u njezinoj dobi.
Kupila sam pileća prsa. Dobro?
Možeš li me jednom poslušati?
Ili se samo ja brinem?
Ne obraćaj mi se tako. Smiri se.
Želiš biti u kazni?
Sad razumijem Zou.
I ja bih pobjegla.
Što ti je rekao kad si ronila?
Tko?
Eden.
Otok.
-Što? -Otok koji govori?
Naravno, otok koji…
Slušaj.
Zar ne čuješ?
Nešto nam govori. Slušaj.
Valjda sam gluha.
Pa, kaže da mu se jako sviđaš.
Među najdražim si mu kćerima.
Kaže i da se ne brineš za Gabi. Dobro je i čeka te.
Nije ti to mogao reći.
Priroda sve zna. Proučava nas, usklađuje naše ritmove.
Srca nam kucaju usklađeno.
Gledaj.
Osjećaš li to?
Ne osjećaš li to?
Sjajno. Što još kaže otok?
„Stočarska industrija zagađuje koliko i sav svjetski prijevoz.
Mesna industrija ubrzava klimatske promjene,
a pretjerana konzumacija mesa utječe na zdravlje.
Kontaminacija morskim algama također utječe na…”
-Što si radio jutros? -Očistio sam konje. Bili su prljavi.
To je tikva s đumbirom.
Sve je iz našeg povrtnjaka.
Fuj, Bože!
Ovdje ne jedemo meso.
Ni hamburgere?
Hamburgere da, od kvinoje.
-Nisam je nikad jeo. -Sad je jedeš.
Dovraga. Pa ukusno je.
Ja neću. Tko zna što su stavili u ovo.
Nikad nisam jela ništa bolje.
Hej. Šefica te gleda.
„Invazija toksičnih algi nezaustavljiva je i ima razorne učinke.
Ako se to ne zaustavi,
kupanje na našim obalama trajno će biti zabranjeno.”
Slijedila sam protokole tvrtke i upozorila nadređenog.
Ispuštali smo mnogo više CO2 nego što je dopušteno.
Nije ništa učinio.
Razgovarala sam sa šefom odjela i ravnateljstvom.
Mjesecima se ništa nije promijenilo.
Objavila sam nekoliko tweetova da se ispušem.
I što je bilo?
Vidjeli su tweetove
i otpustili me.
Vidite?
Niste im važni. Za njih ste samo pijuni.
Bez lica, bez glasa.
Umrijet će punih džepova,
a vi ćete naslijediti planet uništen njihovom pohlepom.
Učinili su ti uslugu, Bel.
„Ako ptica ne pokuša letjeti, neće znati da živi u kavezu.”
Sve to zahvaljujući tebi, Astrid.
Hvala tebi što si to podijelila.
Još nešto, ljudi.
Kao što neki već znaju,
ovo je zadnja večer koju će naši gosti provesti s nama.
Dođite. Nemojte se sad sramiti.
Kratko smo se družili, ali kao da vas poznajemo oduvijek.
Sve najbolje i nadamo se da ovo nije zbogom, već doviđenja.
Dobro.
Smanjimo sentimentalnost.
Organizirali smo proslavu, zabavu. Znate nas.
Bit će u sumrak.
Ne sviđa ti se?
Što se dogodilo u sestrinoj sobi?
-Ništa. -Kao da je eksplodirala bomba.
Poslije ću počistiti.
Imaš nešto za večeru, ne? Idem van.
I razvedri se malo. Tako si lijepa kad se smiješiš.
-S kim ideš? -S prijateljima, ne poznaš ih.
Uzela sam sitniš od Zoe. Valjda se neće ljutiti.
Naše sveto pravilo?
Nikad se ne opraštaj ljuta.
Nemoj me čekati budna.
-Ibóne, baš si zgodan. -Doista?
Nije previše?
Ne. Dobro ti stoji.
Da?
Zamolila sam da ti ga donesu.
Alma, rekao sam ti da ne mogu svirati.
Ali svi bi te voljeli čuti.
Ne mogu.
Znam da možeš.
Bok, ljudi.
-Sve u redu? -Bok, Astrid.
-Bok. -Oprostite, danas neću moći svirati.
-Alma nam je rekla da sjajno sviraš. -Ne, dugo nisam svirao.
-To se ne zaboravlja. -Voljeli bismo te čuti.
-Kao poklon za odlazak? -Hajde.
-Bravo! -Sjajno!
Bravo!
Komadi!
Ne!
Ubila si moju vibru.
-Ovo je bila tvoja vibra? -Zagrijavao sam se, ali…
Pusti nešto latino i oduševit ću te.
Možda poslije.
Volim i tvoju vibru. Stvarno.
Kako se zoveš?
Mayka.
-Mislim na rođeno ime. -Mayka sam od rođenja.
Oprosti.
Oprosti. Zabrljao sam.
Mogu ispočetka?
Bok, ja sam Charly. Drago mi je.
-Znam tko si. -Doista?
Pratiš me, naravno.
Ne samo tebe. Sve.
Je li to neka vjerska metafora koju ne shvaćam?
Pogađaj ponovno.
Dron? Ti upravljaš dronom?
Kvragu…
Ja nisam fotogeničan.
Hoću reći da sam bolji izbliza.
Ovo je preblizu.
Oprosti.
Nisam upoznao nikoga poput tebe.
Kako to misliš?
Ne znam, drukčijeg.
To, da! Kvragu, da!
Hoćeš li plesati sa mnom?
Ne, dušo. Pustila sam to da šutiš i odeš.
-Pazi. -Da.
Tu si.
Svi te traže. Ne ide ti se?
Ne baš.
Teško te je zadiviti.
Nije ti bilo lijepo ovdje?
Nije to.
Za mene,
sve to s životom u prirodi,
grupne terapije…
Iskreno, nije moja stvar.
Nije ništa osobno.
Meni jest.
Veoma ozbiljno shvaćam sreću gostiju.
To mi je zapravo prioritet.
Kao tebi s pratiteljima, ne?
Misliš da im nedostaješ?
Nije me briga.
Dođi.
Dođi sa mnom.
Zoa je sama.
Kažem ti da nije.
Hajde. Idi se zabavi.
Kako si naporan.
Bok.
Bok. Nisam znala bih li te pozdravila.
-Zašto? -Svidio mi se tvoj govor.
-Nije ništa posebno. -Svidio mi se.
Idemo razgovarati na mirnije mjesto?
Hej, Bel! Vidim da si upoznala Zou.
Da. Upravo sam se predstavila.
Čestitala sam joj na govoru.
Bio je krasan.
Ali navikli smo na to od Bel. Zar ne?
Oprosti. Da sam znao da si tu, donio bih ti bocu.
Neka popije moju, ja ne želim.
Zašto ne?
Već imam loše iskustvo.
-Ne znam o čemu govoriš. -Ne znaš?
Ako ne želiš, ne moraš piti.
Ne znam.
Dobro. Samo malo.
Malo.
Što ti je?
Radi se o poljupcu?
Zašto si to učinila?
Ne znam. Bila sam ponosna na tebe i htjela sam.
Žao mi je.
-Nije ti se svidjelo? -Naravno da jest.
Ali ne znam.
Nisam to očekivao, bio sam nervozan.
Svi su gledali.
Pa što?
Gle.
Ovo će zvučati glupo.
Jesi li to učinila jer si ti to htjela ili oni?
Jako mi se sviđaš.
I ti meni.
Sutra odlazim.
Ne moraš ići.
Hej, ti!
Što je s tobom?
Što želiš?
Zašto si jučer onako otišla?
Što je, ne sviđam ti se?
Hej. Hoću li otići bez poljupca?
Nećete otići odavde.
-Što? -Umrijet ćete na ovom otoku.
Charly. Našao sam izlaz odavde.
-Moramo ići sad. -Umrijet ćemo.
Što? Slušaš li me?
Umrijet ćemo.
-Idemo! Charly! -Umrijet ćemo ovdje.
Slušaš li me? Koji vrag? Charly.
Umrijet ćemo.
Dva dana ne komuniciraš s pratiteljima. Koliko te njih više ne prati?
Žele više i uvijek će to željeti.
Ali jednog ćeš ih dana nečime razočarati.
I prestat će te pratiti bez razmišljanja.
Cijelo ovo carstvo koje si izgradila
nestat će.
Ali ovdje je drukčije.
Izvoli.
Vidimo više od skupe odjeće,
poznanstava, slave.
Volimo te takvu kakva jesi, África.
I zauvijek.
Ajme.
-Želiš li piće? -Može.
I oni dolje piju šampanjac kad požele?
Ako zatraže, možemo razgovarati. Tome služe skupovi.
Imam velike planove.
Još smo mala skupina, ali bit će nas više.
Mnogo više.
Što ćeš onda učiniti? Što planiraš?
Spasiti ih.
Spasiti ih od čega?
Od njih samih.
Naravno, ako ti to dopuste.
Poput djece su.
Prihvaćaju majčin autoritet jer im ona jamči opstanak.
To je kao sporazum.
Poslušaš me
i jamčim ti najbolji život.
Tako funkcioniraju obitelji, zar ne?
Kad postanu tinejdžeri, uvjereni su da te ne trebaju
i pobune se.
Sjećaš se tinejdžerskog doba?
Iskreno, radije se ne bih sjećala.
Jesi li bila sretna?
Ispunjena?
Ne.
Ne uskraćujemo im stvarni svijet.
Štitimo ih od njega.
Dođi.
Možeš li je ispratiti? Iscrpljena sam.
África može spavati u gostinskoj sobi, ne?
Posljednja joj je noć.
Da, naravno. Moja posljednja noć.
Zar nije?
Jest. Aha.
…ovo je moja žena, a ovo sam ja.
Taj je bio bolji.
-Ne bih se šalila s tim. -Zašto ne?
Ovdje su paranoični zbog klimatskih promjena.
-Istina. -Ma zaboli me za to.
Želim da nas zovu za još pošiljki.
Imaš pravo.
Zaklada Eden dobro plaća.
Kojim se vragom bave?
Nemam pojma.
Izvoli.
Ovdje se možeš odmoriti, opustiti.
Jedva čekam da se vratim kući
i ispričam pratiteljima o ovom iskustvu.
Da bih to učinila, prvo moram razumjeti što je ovo.
Što ste vi, Erick?
Imaš cijelu noć da pogodiš.
Daj mi jedan trag.
Što to znači?
Čeka li te itko?
Kod kuće, mislim.
-Tko te čeka? -Nitko. Uvijek sam živjela sama.
A tvoji roditelji?
Nešto mi se slično dogodilo kao malom.
Moji roditelji nikad nisu bili doma.
Vozač me odgojio.
Pedro. Provodio sam vrijeme s njim.
Zapravo, kad god netko kaže „tata”,
sjetim se Pedra.
Sreća što si imao
nekoga poput njega u životu.
Obitelj se brine za tebe.
Nije važno jeste li iste krvi ili ne.
Hvala.
Na čemu?
Što paziš na mene.
Ovdje svi pazimo jedni na druge.
Nedostajat ću ti?
Naravno.
Ostavljaš me s Claudijom. Razgovarao sam s tobom više nego s njom u tri godine.
A ja tebi?
-Možda. -Samo možda?
Ajme. Hvala.
Ali…
mislim da će mi nedostajati tko sam s tobom.
Baš si zla.
Želiš li me rasplakati?
Ne.
Želim da mi kažeš stvari o otoku koje ti on govori, a ja ne čujem.
Neće ti se svidjeti.
Neće?
Kaže ti da me ne ostaviš.
Ako to učiniš, pretvorit ćeš me u nekog mnogo goreg.
Dobro jutro.
Žao mi je, morao sam ići.
Na koljena.
Što?
Rekoh, na koljena.
Što ćeš učiniti?
Prijevod titlova: Nikolina Novak