EN NETFLIX-SERIE
Nykomlingar!
Samla er här.
Goda nyheter. Vädret är bättre, och er båt kan ta sig hit.
-Toppen! -Äntligen.
Den bör nå ön mitt på dagen imorgon.
Vi borde fira.
-Härligt. -Det gör vi.
-Vad ska vi göra? -Jag måste ringa ett samtal.
Min sekreterare måste ändra mitt schema.
-Det finns ingen täckning. -Hur hörde du om båten då?
-Vi har andra kommunikationsmedel. -Ni tror att vi är ett gäng idioter.
Lugna ner dig lite.
Ja, slappna av.
Ni får göra oss sällskap medan ni väntar.
-Det blir trevligt. -Ja.
Tack, vad snällt.
-Hallå? -Mamma, har Zoa ringt dig?
Du vet att hon aldrig ringer mig. Vad händer?
Ingen har hört från henne på flera dagar.
Hon skickade ett meddelande om att hon ville hitta sig själv
-och att vi inte ska leta efter henne. -Har ni bråkat?
Ja, men det var inget ovanligt.
Och vad säger pappa?
Han är bortrest.
Hur länge den här gången?
Jag vet inte. Två veckor kanske.
Blir du ensam hemma i två veckor?
Vet du vad som skrämmer mig mest?
Berätta.
Zoa beställde en tårta till min födelsedag och kom inte ens för att fira.
Gabi, förlåt. Jag glömde inte din födelsedag.
-Jag var så upptagen igår… -Det är okej.
Ingen fara. Jag ska leta efter din syster.
-Menar du det? -Ja, jag tar hand om det.
-Tack! -Visst. Jag älskar dig.
Hej.
Vad funderar du på?
-Hur rökt jag är när jag kommer hem. -Har du inte flyttat hemifrån?
Jag flyttade när jag var 15. Åt helvete med familjen.
Det här är första gången jag ser dem här.
De kanske kom med en båt.
Du bryr dig inte, Chopin?
Kalla mig inte Chopin.
Du känner inte mig.
Jag är den enda som står upp mot dem.
-Vi åker imorgon. -Du är så naiv…
-Kalla mig Chopin så får du stryk! -Vad fan är det med dig?
Ni gör som ni vill, men jag lämnar ön nu.
-Häftig. -Vill du ha en åktur?
Ja.
Tillåt mig.
Vad häftigt.
-Är du okej? -Ja.
Är du säker?
Jag har noll koll på det här.
Ingen fara. Det blir första gången idag.
Du, finns det barn på ön?
-Nej, hur så? -Jag såg ett igår kväll.
Han såg ut att vara 11 eller 12.
-Var såg du honom? -I lägret.
Omöjligt. Du var nog bara trött eller uppskruvad.
-Det är inte ovanligt. -Jag vet vad jag såg.
Hallå?
Zoa?
Hur tog du dig in?
-Pappa vill inte att du ska ha nycklarna. -Jag vill inte höra om pappa.
Har han en flickvän?
-Inte vet jag. -Hur gammal är hon, 14?
Varsågod. Grattis i efterskott.
Två veckor för oss själva. Vi tar hand om varandra.
Vad tycks?
Lugn, pappa märker inte att jag varit här. Har nån hört från Zoa?
Du skulle väl ta hand om det?
Jo, jag ringde min polisvän. Han tycker inte att vi ska oroa oss.
-Hon kommer tillbaka. -Var det allt?
Det är inte första gången som Zoa har försvunnit.
Mamma, Judiths föräldrar är oroliga.
-Hon har inte heller kommit tillbaka. -Där ser du.
De är tillsammans. Tror du att de är ett par?
-Var inte dum. -Gabi, oroa dig inte.
Jag försvann också i den åldern.
Jag köpte kycklingbröst, okej?
Kan du fan lyssna för en gångs skull? Är jag den enda som är orolig?
Prata inte så med mig. Ta det vackert. Vill du få utegångsförbud?
Jag förstår Zoa nu. Jag hade också rymt.
Vad sa hon till dig?
Vem då?
Eden.
Ön.
-Vad? -En talande ö?
Ja, en talande…
Lyssna. Hör du inte?
-Den talar till oss. Lyssna. -Jag måste vara döv.
Den säger att den gillar dig.
Och att du är en av dess favoritdöttrar.
Och att du inte ska oroa dig för Gabi. Hon mår bra och väntar på dig.
Det kan den inte ha sagt.
Moder natur vet allt. Hon studerar oss och synkar med oss.
Våra hjärtslag är synkade.
Känn.
Känner du?
Dunk, dunk.
Dunk, dunk. Känner du inte det?
Okej.
Boskapsindustrin släpper ut lika mycket växthusgas som hela världens transporter.
Köttindustrin påskyndar klimatförändringarna
och överdriven köttkonsumtion har hälsokonsekvenser.
Havsalger har också allvarliga hälsoeffekter…
-Vad gjorde du i morse? -Jag tvättade hästarna. De var smutsiga.
Det är squash med ingefära. Allt är från vårt grönsaksland.
Usch! Herregud!
Vi äter inte kött här.
-Inte ens hamburgare? -Vi äter quinoa-burgare.
-Jag har aldrig provat quinoa. -Du äter det nu.
Fan, det är ganska gott.
Jag avstår. Vem vet vad de lägger i maten?
Det är det godaste jag har ätit.
Du, chefen tittar på dig.
Invasionen av giftalger är hejdlös och har förödande effekter.
Och om den inte hejdas
kommer badande vid våra kuster att förbjudas permanent.
Jag följde alla rutiner och varskodde min chef.
Vi släppte ut mycket mer koldioxid än tillåtet.
Han gjorde inget.
Jag pratade med avdelningschefen och fabrikscheferna.
Månaderna gick och inget hände.
Jag twittrade ett par gånger för att känna mig hörd.
Och vad hände?
De såg vad jag twittrade och sparkade mig.
Ser ni?
De bryr sig inte om er. Ni är bara spelpjäser.
Ansiktslösa, röstlösa pjäser.
De dör med feta plånböcker,
och ni ärver en planet som förstörs av deras girighet.
De gjorde dig en tjänst.
"Om en fågel inte försöker flyga vet den aldrig att den lever i en bur."
Och allt är tack vare dig, Astrid.
Nej, tack för att du berättade.
En sak till.
Som några av er redan vet
är det här sista kvällen som våra gäster är hos oss.
Kom, var inte blyga.
Efter bara några dagar känns det som om vi alltid känt varandra.
Vi önskar er lycka till och hoppas att vi ses igen.
Okej.
Låt oss inte bli så sentimentala.
Vi ska hålla en fest. Ni vet hur vi är.
Den börjar vid solnedgången.
Inte?
Vad har hänt med din systers rum?
-Inget. -Det ser ut som ett bombnedslag.
Oroa dig inte. Jag städar upp senare.
Har du nåt att äta till middag? Jag går ut.
Och se inte så ledsen ut. Du är så söt när du ler.
-Vem går du med? -Vänner du inte känner.
Jag tog några euro från din syster. Det går nog bra.
Minns du vår gyllene regel?
Säg aldrig adjö arg.
Vänta inte uppe.
-Ibón, du ser stilig ut. -Verkligen?
-Är det inte för mycket? -Nej, det passar dig.
Jaså?
Jag bad dem ta fram det åt dig.
-Alma, jag sa ju att jag inte kan spela. -Men alla vill gärna höra dig.
-Jag kan inte. -Jag vet att du kan.
Hej.
-Är allt okej? -Hej Astrid.
-Hej. -Ursäkta, men jag kan inte spela idag.
-Alma sa att du spelar bra. -Nej, jag har inte spelat på länge.
-Det är som att cykla. -Vi vill gärna höra.
-Som en avskedsgåva? -Kom igen.
-Bravo! -Toppen!
Bravo!
Snyggingar!
Nej!
Du förstörde känslan.
-Var det din känsla? -Jag värmde upp, men…
-Spela latinomusik så ska du få se. -Kanske senare.
Jag gillar dina låtar också. Vad heter du?
Mayka.
-Jag menar ditt riktiga namn. -Jag har alltid hetat det.
Ursäkta, det var dumt sagt av mig.
Kan vi börja om?
Hej, jag heter Charly. Trevligt att träffas.
-Jag vet redan vem du är. -Jaså?
Har du spanat in mig?
Inte bara dig. Allt.
Är det en religiös metafor som jag inte fattar?
Gissa igen.
Styr du drönaren?
Fan, tjejen…
Jag är inte fotogenetisk.
Jag menar, jag är bättre på nära håll.
För nära.
Förlåt.
Jag har aldrig träffat nån som du.
Vad menar du med "som du"?
Jag vet inte. Annorlunda.
Ja, för fan!
-Tänker du dansa med mig? -Nej, raring.
Det var för att du ska lämna mig ifred.
-Se upp. -Ja.
Där är du.
Alla frågar efter dig. Känner du inte för att gå dit?
Nej, inte direkt.
Du är svår att imponera på.
Vad är det? Hade du inte kul här?
Det är inte det.
Saken är den att för mig är det här med att leva i naturen
och gruppterapin…
Det är inte min grej. Inget personligt.
Det är min grej.
Mina gästers välmående är viktigt för mig.
Det är en prioritet för mig. Som dina följare är för dig, antar jag?
-Tror du att de saknar dig? -Det struntar jag i.
Kom nu.
Kom med mig.
Zoa är ensam.
Det är hon inte.
Kom igen. Gå och ha lite kul.
Vad jobbig du är.
-Hej. -Hej.
Jag funderade på att hälsa på dig.
-Varför? -Jag gillade det du sa idag.
-Det var inget särskilt. -Jag gillade det.
Vill du gå till en lugnare plats?
Bel! Jag ser att du har träffat Zoa.
Ja, jag presenterade mig nyss.
Jag berömde det hon sa idag.
Det var vackert.
Men vi förväntar oss inget mindre från Bel, eller hur?
Ursäkta, jag borde ha tagit med en flaska till.
Nej, hon får min. Jag vill inte ha.
-Varför inte? -Jag hade en dålig upplevelse.
-Jag vet inte vad du snackar om. -Inte?
Ingen tvingar dig att dricka det om du inte vill.
Jag vet inte.
Okej, bara lite då.
Bara lite.
Vad är det?
Det var kyssen, visst?
-Varför gjorde du det? -Jag vet inte. Jag var stolt över dig.
Förlåt mig.
-Tyckte du inte om det? -Jo, självklart.
Men jag vet inte…
Jag var oförberedd och nervös. Alla kollade.
Än sen?
Hör på.
Det här låter dumt.
Gjorde du det för att du ville eller för att de ville det?
Jag gillar dig, Alma.
Jag gillar dig också.
Jag åker imorgon.
Du måste inte åka.
Hallå där! Vad är det med dig?
Vad vill du?
Varför försvann du sådär igår?
Vad är det? Gillar du inte mig?
-Ska jag åka härifrån utan en kyss? -Ni kommer inte härifrån.
-Va? -Ni kommer att dö på den här ön.
Charly, jag har hittat en väg härifrån.
-Vi måste gå. -Vi kommer att dö.
-Va? Lyssnar du? -Vi kommer att dö.
-Nu går vi! -Vi kommer att dö här.
-Lyssnar du? Vad fan, Charly? -Vi kommer att dö.
Två dagar utan dina följare.
Hur många tror du har slutat följa dig?
De vill alltid ha mer,
men en dag gör du nåt som gör dem besvikna.
Då slutar de följa dig utan att blinka.
Och hela imperiet du har byggt kommer att gå upp i rök.
Men här är det annorlunda.
Kom in.
Här ser vi bortom de dyra kläderna, kontakterna, berömmelsen.
Här älskar vi dig precis som du är.
Och för alltid.
Oj!
-En drink? -Visst.
Dricker de andra öborna också champagne när de vill?
Vi kan diskutera sånt. Det är vad samlingarna är till för.
Vi har stora planer för dem.
Vi är en liten grupp nu, men vi kommer att bli fler.
Många fler.
Vad ska ni göra då? Vad är er plan?
Vi räddar dem.
Räddar dem från vad?
Från sig själva.
Ja, om de låter er göra det.
De är som barn.
De godtar moderns auktoritet för att hon garanterar deras överlevnad.
Det är som en överenskommelse. Ni lyder mig,
och jag garanterar er det bästa livet.
Det är så familjer fungerar, visst?
Men när de blir tonåringar gör de uppror.
Minns du när du var tonåring?
Det vill jag helst inte.
Var du lycklig?
Tillfreds?
-Nej. -Nej.
Vi berövar dem inte den verkliga världen. Vi skyddar dem från den.
Följ mig.
Visar du henne ut? Jag är helt slut.
África kan väl sova i gästrummet? Det är hennes sista natt.
Ja. Min sista natt.
Eller hur?
Ja, visst.
…det här är min fru och det här är jag.
Den var bättre.
-Jag skulle inte skämta om det. -Inte?
Folk här är nojiga kring klimatförändringar.
-Det är sant. -Det skiter jag i.
Jag vill bara ha fler leveransuppdrag.
Det har du rätt i.
-Stiftelsen Eden betalar bra. -Vad sysslar de med?
Inte fan vet jag.
Stig in.
Oj.
Känn dig som hemma och slappna av.
Jag längtar efter att komma hem
och berätta för mina följare om den här upplevelsen.
Men först måste jag förstå vad det här är.
Vad gör ni, Erick?
Du har natten på dig att gissa.
Ge mig en ledtråd.
Vad betyder det?
Väntar nån på dig?
Hemma, menar jag.
-Vem väntar på dig? -Ingen. Jag har alltid bott ensam.
Och dina föräldrar?
Jag hade en liknande barndom.
Mina föräldrar var aldrig hemma. Chauffören uppfostrade mig.
Pedro. Jag var med honom hela dagarna.
Nu för tiden, när nån säger ordet "pappa"
är det Pedro jag tänker på.
Det är tur att du hade nån som han i ditt liv.
Familjen är de som tar hand om dig.
Det kvittar om de är släktingar eller inte.
Tack.
-För vad? -För att du tog hand om mig.
Vi tar hand om varandra här, Zoa.
Kommer du att sakna mig?
Självklart.
Du lämnar mig här med Claudia. Du vet hur hon är.
Jag har pratat mer med dig än jag har med henne på tre år.
-Kommer du att sakna mig? -Kanske.
Bara kanske? Oj. Tack.
Men…
…men jag kommer att sakna den jag är här med dig.
Du är så elak.
-Vill du få mig att gråta? -Nej.
Jag vill att du berättar om den här ön som säger saker jag inte kan höra.
-Du lär inte gilla vad den säger. -Inte?
Den säger att du inte ska lämna mig.
Om du gör det blir jag någon mycket värre.
God morgon.
Jag var tvungen att ge mig av.
Ner på knä.
Va?
"Ner på knä", sa jag.
Vad tänker du göra?
Undertexter: Daniel Rehnfeldt