СЕРІАЛ NETFLIX
Цей проєкт почався 15 років тому.
Великі компанії почали нас переслідувати.
Погрожувати нам.
Але наша місія вже розпочалася, і ніщо не могло нас спинити.
Ми вважаємо, що майже досягли точки неповернення кліматичних змін.
Коли це станеться, людство не зможе врятуватися від вимирання.
Ми ж будемо готові.
Астрід, я хочу подякувати тобі за ці 15 років
і сказати те, що кажу щоранку, коли прокидаюся.
«Разом у раю».
СМЕРТЬ АСТРІД
12 ГОДИН ПЕРЕД ТИМ
-Клаудіє! -Тихо.
Туди. Не дивися на мене.
Щодо вчора… я була не при собі.
-Я зірвалася… -А якби ти його вбила?
Ти не героїня і не вбивця.
Ти повідомиш про мене?
Ні.
Чому?
К + Ф
Його звали Фран.
Два роки ми дбали одне про одного.
-Що сталося? -Втомився.
Просто
він хотів допомогти людям, зробити щось.
-Бель його вмовила. -Бель?
Бель думає, що може очолити повстання проти Астрід.
Їй байдуже, що вона стає такою ж схибнутою.
Бель говорила з тобою, так? Вона обрала тебе своєю іграшкою.
Тримайся від неї і від її Опору подалі. Виживи.
Поки зможемо втекти на наступному фестивалі.
-Ще один фестиваль? -Вони їх часто проводять.
Мусять привести нових людей.
-Ти плануєш утекти? -Так. Я спробую прослизнути на човен.
З Франом я б не насмілилася, але тепер мені нема чого втрачати.
Матінка-Природа дала нам ще один шанс.
Скористаймося ним.
З річницею, Еріку.
Вітаю, Еріку.
Це нещасний випадок, Несторе.
А де Чарлі, поки ми розгрібаємо це лайно?
Розважається.
У тебе дім, чоловік, дитина.
-А ми з мамою живемо з тим виродком. -Не починай.
Можете припинити?
Звісно, мамо.
МАМО, Я НЕ ПОВЕРНУСЯ ДОДОМУ. МУШУ ПОДУМАТИ.
НЕ ХВИЛЮЙСЯ.
УВАГА ЧАРЛІ — ПОВІДОМЛЕННЯ
ВІД: МАМА ПОВІРИТИ НЕ МОЖУ, ЩО ТИ НЕ ПРИЙШОВ.
ЦЕ ОСТАННЯ КРАПЛЯ. НЕ ПОВЕРТАЙСЯ.
-Африко, як справи? -Привіт.
Я хотіла привітати тебе… тебе й Астрід з річницею.
-Ви чудовий приклад для решти з нас. -Гаразд. Чого ти хочеш?
Ви не будете святкувати?
-Буде вечірка? -Зараз не найкращий час.
Невдалий час, щоб… А що?
Бо… Я тут думала про те, що ти вчора сказав.
Про мій внесок.
Я усвідомила, що маю великий досвід в організації великих груп підписників.
І що?
Цей образ богів з Олімпу працює,
але ж вам треба, щоб вас любили.
-А хіба це не так? -Вами захоплюються, але здалеку.
Якщо ти все життя на п’єдесталі,
хтось тебе обов’язково скине.
-Що ти пропонуєш? -Люди мають почуватися ближчими до вас.
-Стати друзями. -Так.
-Підкресліть свій вразливий бік. -Мені подобається.
-Правда? -Звісно.
Чудово. Довірся мені. Я все влаштую.
Привіт.
Чорт, спина.
-Тримай. -Що ти зі мною зробила?
Дати корсет?
Так, допоможи мені.
Руки догори.
Учора було добре.
Мені сподобалося.
Мені теж.
Ти знаєш, який сьогодні день?
Вівторок? Чи субота? Я не знаю.
Ні, дурнику.
Це важливий для тебе день.
Забув, що ви стежите за кожним моїм кроком.
Але так. Сьогодні 11 років тому померла моя сестра.
Мені шкода.
Так. Я мав би бути з ріднею.
Хоча вони, мабуть, за мною не сумують.
Я впевнена, що сумують.
А ти? Коли ти прибула на острів?
-Гарна спроба. -Я серйозно.
Ти все про мене знаєш, а я про тебе нічого.
Коли тебе запросили?
Мене не запрошували.
Я їх знайшла.
-Ти прийшла добровільно? -Так.
Чому?
Пригадуєш, що ти сказав мені, коли вперше побачив?
-Я спитав, як тебе звати. -Ні.
Ти спитав, чи давно я Майка.
Так. І це теж.
Таким було моє життя. Я злилася на світ, щодня.
Через ім’я?
Відколи ти Чарлі?
Як тебе насправді звати?
Що в тебе в паспорті?
Що між ногами?
А якщо ти пошкодуєш?
Ти впевнений, що ти Чарлі?
Переконай мене, що ти Чарлі. Переконай, або я тобі вмажу.
Це не просто ім’я, розумієш?
Це моя суть.
Доказ, що я така, як є.
Я знайшла цей острів.
Я зрозуміла, що вони будують.
Я написала їм. Ми погодилися, що я кілька днів допомагатиму з технікою.
Знаєш, що сказала Астрід, коли мене побачила?
«Ласкаво просимо,
Майко».
Ібоне! Чекай!
-Відвали. -Тобі заборонено покидати модуль один.
Мені плювати на ваші протоколи й правила.
-Ходімо. -Не торкайся мене!
-Я сказав іти за мною. -Куди?
Для мене теж човен готовий?
У мене є два човни. Ти про що?
-Ви вбили її. -Що ти таке кажеш?
Агов.
Не лізь.
-Хто тобі розказав про човен? -Стійте. Що ви робите?
Чуваче, досить.
Ібоне, ходімо.
-Ходімо. -Виродок!
-Вибач йому. Він на межі. Він не… -Чортів фашист.
Ходімо, Чарлі. Ти теж.
-Що це було? -Я тобі розповім.
САН-СЕБАСТЬЯН
МАМА
АКВАРІУМ
Ти міг би спати в себе.
Не хвилюйся.
Там було багато місця.
Ґабі, припини.
-Що? -Ми говорили про це минулої ночі.
Ти не пам’ятаєш?
Ти пробувала поцілувати мене перед друзями.
Так.
Я не звикла пити.
От власне.
Ти ще дитина.
Давиде.
Те, що ти розказав про фестиваль, усе якесь дивне.
У тебе є якісь докази, що ти там був?
Цього доказу досить?
На човні дорогою назад у всіх забрали, але я свій сховав.
То браслет Зоа світився?
Зоа обрана.
САН-СЕБАСТЬЯН
Слухай…
можна взяти?
Ібоне, більше так не роби. Не кричи, не скаржся і не сердься.
-А що ж нам робити? -Виживати.
То вони вбивці,
але гарно все тут влаштували.
Що сьогодні на обід?
Ми маємо стати частиною сім’ї.
Мусимо працювати, схиливши голови. Як мурахи.
-Поки нас не розчавлять. -Ні, поки не втечемо.
На фестивалі сховаємося на човні, який привезе гостей.
-Ми не втечемо. Вони все бачать. -Хто сказав, що це буде на землі?
-Печери. -Так. Ми бачили, що острів порожнистий.
Ми знайдемо шлях до човна. А до того часу нікому не довіряйте. Лише нам.
-Тримайтеся подалі від Бель. -Чому?
Повірте. І надалі спілкуємося з ланками.
-Ібон з Альмою. Я з Ніко. -І не проси.
Мені це теж не до вподоби, але вони можуть знадобитися.
Чарлі, тобі пощастило. У тебе немає ланки.
БАРСЕЛОНА
Ібоне…
Я дуже втомився вчора, Альмо,
і був сам не свій,
але я не мав так з тобою розмовляти.
Пробач.
-Гаразд. Допоможеш мені? -Звісно.
Правда? Добре.
Ось, візьми.
Ти готовий.
Де ти був уранці?
-Гуляв із Зоа. -Зоа?
Вона щось казала про Клаудію?
Ні. А що?
Не бачив їх разом? Наче найкращі подруги.
Вони ж разом живуть, так?
Так, але Клаудія…
Більше допомоги не треба. Глянеш, чи коні мають воду?
Звісно.
Ібоне.
Ти був із Зоа? Вона щось казала?
Ні, нічого.
Ясно.
Привіт, Клаудіє.
Як справи?
Зайнята. Чого ти хочеш?
Та нічого.
Про що ви із Зоа говорили вчора вночі?
Ні про що.
Не бреши.
Пішла ти.
Я думала, ти врахувала помилки Франа.
Перепрошую?
Він теж нам брехав.
Я дотримувалася правил. Сказала Улісесу. Він подбав, щоб його покарали.
Покарали, суко?
Якби я могла, я б зробила це з тобою.
Пробач, якщо образила тебе.
Як оцінювання?
Так, але святковіше.
Цього разу ми будемо говорити, а вони слухати.
-Це Африка придумала? -Схоже, вона хоче знайти своє місце.
А не надто швидко?
Кажемо їм ставати кращими, а як вони це роблять, не приймаємо?
-Тоді що ми тут робимо? -Ти їй довіряєш?
-Так. -Добре. Тоді вирішено.
Добре. Чудово.
-Астрід? -Так?
-Можна тебе на хвилинку? -Звісно.
Це щодо Клаудії.
Прошу. Дякую.
-Привіт. -Можна тебе на хвилинку?
Це для тебе.
Дякую! Бувай!
ВІЗЬМІТЬ ФОТОГРАФІЇ
АКВАРІУМ
Я візьму це.
Дякую.
Ґабі!
-Що ти тут робиш? -Це місце таке величезне.
-Я хотіла все роздивитися. -Де ти це взяла?
-Не хотіла купувати квиток. -Ти не вертаєшся в Барселону?
Так, автобус вирушає ввечері.
Тому я і прийшла. Хотіла попрощатися.
Дякую за все. Бувай.
Перша страва — екзотичний салат севіче.
Далі чілакілес. Але гурме.
Меню на тиждень уже складено. Ми їмо те, що вирощуємо.
Не можна імпровізувати.
Спробуй.
Це має бути схоже на особливу, унікальну подію.
Пам’ятай, це вечірка Астрід та Еріка, нехай поспілкуються з гостями.
Не ходи за ними весь вечір, як песик.
Агов! Куди ви несете прожектор? Хто сказав, що туди?
Улісес.
Улісес? Улісес тут не вирішує.
Скільки разів казати, що центр уваги тут?
Несіть туди. Негайно! Дякую.
Отже, твоє покликання — бути скалкою в дупі.
Ні. Якщо в тебе претензії до мене, говори з Еріком.
Татко Ерік. Побачимо, як швидко він втомиться від тебе.
-Майко. -Ось відео, яке ти просила, босе.
-Мені подобається бути твоїм босом. -Не звикай.
Нехай Ерік перевірить.
Підключи до екрана. Не хочу сюрпризів.
Ясно.
Улісесе!
Ми ще не закінчили.
Треба ще обговорити десерт, світло…
БАРСЕЛОНА
Привіт, тягніть свої зади додому.
Що я пропустив?
Лише 200 дзвінків з «Ґалатерри».
Зіркова клієнтка ще не знайшлася?
Я казав, що від неї ані слова.
-Її кампанії відкладено. -Вони надіслали листа з пропозицією.
Якою пропозицією?
Не відповідай на мої дзвінки.
«"Ґалатерра". Тема: Рішення щодо Африлюкс.
Вітаю. Як справи? Ми не змогли з вами зв’язатися.
Не хочемо розривати контракту.
Пропонуємо кампанію з Африкою.
Ось слоган.
"Африлюкс, легенда.
З "Ґалатерра" забудеш про все"».
Кинь мені всі фото Африки, що в нас є.
-Африка тебе вб’є. -Вона підписала контракт.
Хай прийде й завадить мені.
Майко.
То це все обман, щоб я залишився?
-Що? -Ти моя ланка?
Ні.
А те, що було вчора?
Що? Я хотіла тебе трахнути. І все.
Я думав, це щось більше.
Мені подобається бути з тобою, але ти казав правду, я одна з них.
Як доведеться обирати між тобою і Едемом,
ти програєш.
Добрий вечір!
Добрий вечір усім!
Браво!
Досить стримані аплодисменти.
Але нічого.
Можете ще тепліше привітати мою партнерку, Астрід.
Ходи сюди.
Прошу.
Ну ж бо!
Прошу.
Ходи!
Так.
Цей проєкт почався 15 років тому.
Не просто проєкт, а історія кохання.
На вечірці 15 років тому…
Агов! Ні! Звідки ці фото? Яке нахабство!
Забудьте.
Як я казав, уперше я побачив її на вечірці 15 років тому.
Незнайомці. Я щойно приїхав у Європу з Буенос-Айреса.
Повірте, якби я не пішов на вечірку, нас би тут не було.
Але я пішов. Щось звело нас разом.
Називайте це випадковістю чи збігом.
-Долею. -Кохання!
Коли я її побачив, я подумав:
«Я хочу провести життя із цією жінкою».
Тоді я почув цю пісню,
і відтоді ми не розлучаємося.
-Так усе було? -Так.
Є ще дехто, важливий для цієї історії, —
доктор Флоріан Бартос.
Він присвятив життя вивченню змін клімату.
І він був моїм тестем.
Роботи доктора Бартоса були пророчі,
усе, про що він попереджав, збулося.
Індустріалізовані нації робили все можливе, щоб змусити його замовкнути.
І їм вдалося.
Доктор Бартос загинув у «трагічній автокатастрофі».
Вони його вбили.
-Ти дослідив печери? -Завтра.
Одна підійде для втечі.
…найкращі університети. Ми вчилися разом.
Я ледь здавав іспити, а в неї завжди були найвищі оцінки.
Коли випадав вихідний, я пропонував…
Можемо поговорити?
Вона обирала Арктику.
Там завжди можна посваритися з мисливцем на китів.
Згідно з працями доктора Бартоса…
Ти мені пробачиш?
Те, що я сказав про Юдіт…
Ти цього не заслуговуєш.
Я ревнував. Я чув, ти була з кимось і в мене є суперник.
Суперник?
-То я трофей? -Ні. Просто я звик, що ти моя…
Чекай. Я не твоя.
Ясно.
Твоя правда. Краще не чіпляти ярликів.
У мене немає нікого іншого.
Правда?
Нам потрібен був лише дім для нашої сім’ї,
і ми його знайшли.
Великі компанії почали нас переслідувати.
Погрожувати нам.
Але наша місія вже розпочалася…
Ми вважаємо, що майже досягли точки неповернення кліматичних змін.
Коли це станеться,
людство не зможе врятуватися від вимирання.
Ми ж будемо готові.
Астрід, я хочу подякувати тобі за ці 15 років
і сказати те, що кажу щоранку, коли прокидаюся.
«Разом у раю».
СМЕРТЬ АСТРІД
-Що на тебе найшло? -Ти казав, що довіряєш їй!
-Африка цього не робила. Це не має сенсу. -Вона все організувала.
Я її бачив. Вона була така ж шокована.
Не можна дозволяти людям нижчого рівня підійматися так швидко.
-Не треба було її слухати. -Я її ланка, так?
Вона отримує забагато влади, Еріку. Особливо з тобою.
-Ми непричетні. -Ви вже таке робили.
Я не маю причин тобі брехати. Ти одна з нас.
Я не така, як ви.
Клаудіє.
Ти нам потрібна.
Забудь.
Той, хто це зробив, заплатить.
Як?
У єдиний можливий спосіб.
Скликай комітет.
Добре.
За документами ніхто не має достатньо знань, щоб таке зробити.
Прихований талант чекає, щоб його відкрили.
Як швидко ми їх знайдемо?
Мабуть, ніколи.
Хтось мусить заплатити, винен чи ні.
Планета летить до біса. Ми єдині виживемо.
Не можна нікому дозволяти наражати фонд «Едем» на небезпеку.
Є пропозиції?
Дехто сьогодні перетнув зі мною межу.
Ти не проти?
Чому ти мене питаєш?
Мене цікавить твоя думка. Тому ми зустрілися.
Елой не та особа, щоб подавати приклад.
Така моя думка.
Ще пропозиції?
У мене є одна.
Я розумію тебе.
Зоа не прийняла смерті подруги. Це лише гра.
-Саме так. -І я згодна.
Але вона старається, і я покладаю на неї надії.
Але якщо це вибір більшості,
я його прийму.
Будемо голосувати?
Жертвуємо Зоа?
За…
чи проти?
За.
Проти.
За.
Проти.
Три на три.
Саулю?
Спи.
Проти.
Тоді хто?
-Ходімо. -Залиш речі.
Ходімо.
-Куди? -Куди ви її ведете?
-Тебе не стосується. -Не лізь.
-Клаудія невинна. -Тоді їй нема чого хвилюватися.
Ви тут убили Франа?
Мандрівка починається тут.
Хто змінив відео?
Я.
-Брехня. -Це я.
Я ненавиджу Астрід усім серцем.
Ненависть має високу ціну.
НОВЕ ПОВІДОМЛЕННЯ
ТЕ, ЩО ТИ ПРОСИЛА: ПОВІДОМЛЕННЯ ПРО ЗНИКЛИХ ОСІБ, 11 ТРАВНЯ
ЗАВАНТАЖИТИ
ЗОА РЕЙ ҐОМЕС-ФАХАРДО
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин