NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Maapallolla on miljoonia kasvi- ja eläinlajeja.
Mitä voisi elää sen ulkopuolella?
Maailmankaikkeudesta on löydetty lukemattomia planeettoja.
Jos edes murto-osassa niistä on elämää,
universumin täytyy olla elossa.
Kaikilla elollisilla olennoilla on samat tarpeet.
Saada ravintoa,
lisääntyä -
ja kehittyä.
Soveltamalla elämän lakeja Maapallolla -
koko muuhun kosmokseen,
on mahdollista kuvitella,
mitä voisi elää -
vierailla planeetoilla.
Kaikki elämänmuodot tarvitsevat planeetan.
Montako planeettaa maailmankaikkeudessa on?
Ajattele tähteämme:
Aurinkoa.
Maa, Mars ja Jupiter kiertävät sitä.
Vuosisatojen ajan -
ihmiset ovat pohtineet muita tähtiä.
ASTROFYYSIKKO
Onko niilläkin planeettoja?
Ja 24 vuotta sitten -
löysin yhden.
PARANALIN OBSERVATORIO
Didier Queloz on astrofysiikan supertähti.
Hän voitti Nobelin, koska löysi ensimmäisen planeetan -
aurinkokuntamme ulkopuolelta.
Olin 28-vuotias, kun löysin planeetan.
Olin viimeistelemässä tohtorintutkintoani. Sain ohjaajaltani avainlaitteiston.
Tarkkailtuani 51 Peg -tähteä -
huomasin jotain olevan tekeillä.
Suoraan sanottuna menin paniikkiin.
Luulin, että laitteissani oli jotain vikaa.
Mitä enemmän yritin ymmärtää, sitä vähemmän siinä oli järkeä.
Kunnes vakuutuin, että kyseessä täytyy olla planeetta.
Tuo tuolla on kai planeetta.
Se voi olla Jupiter.
Aika siistiä.
Etäisiä planeettoja ei voi havaita teleskoopeilla,
koska ne eivät tuota valoa.
Mutta jos planeetta kulkee tähden edestä,
siitä lähtee pieni varjo -
ja tähden kirkkaus himmenee murto-osan verran.
Kun astronomit havaitsevat kirkkauden vähenemisen,
he ovat löytäneet uuden planeetan.
Hei, kaverit.
Tässä on näkymä teleskoopista.
Keskellä on kohde, jota tarkkailemme.
Kun kenttä analysoidaan ja tiedot prosessoidaan,
voi hyvällä onnella havaita tämän.
Valovirta on hieman heikentynyt,
joten tähteä kiertää planeetta.
Tiedämme, että universumissa on valtavasti planeettoja.
Erilaisia elämänmuotoja on varmasti tsiljoonia.
Kuvitellaan, että tässä on Maa.
Kuvitellaan, että yksi metri on 20 valovuotta.
Kaksi metriä on 40 valovuotta.
Tässä on 51 Peg, missä ensimmäinen planeetta havaittiin.
Jokainen näistä pienistä valoista edustaa tähteä, josta on löytynyt planeetta.
Seuraavien vuosien aikana -
planeettoja alkoi löytyä kaikkialta.
Kaikkialla planeettoja
Näyttää aika siistiltä.
Tähtien ja planeettojen horisontti.
Joka puolella.
Aurinkokunnan ulkopuolisia planeettoja kutsutaan eksoplaneetoiksi.
Astronomit ovat löytäneet niitä yli 4 000.
Niitä löytyy jatkuvasti lisää.
Uskotaan, että jokaista universumin tähteä kohden on ainakin yksi planeetta.
Se tarkoittaa, että eksoplaneettoja on yli miljoona... miljardi... triljoona.
Se on enemmän kuin kaikki Maan hiekanjyvät yhteenlaskettuina.
Valtava kanvaasi elämän evoluutiolle.
Etäisyydet ovat käsittämättömät.
Lähimmät eksoplaneetat ovat triljoonien kilometrien päässä meistä.
Mutta kaikki ovat saman voiman alaisia, joka pitää Maapallonkin paikallaan.
Painovoiman.
Kuvittele maailmaa, joka on kaksi kertaa Maan kokoinen -
ja vetovoima on kaksinkertainen.
Tämä on Atlas.
Miten elämä mukautuisi sellaiseen maailmaan?
Painovoima vetää kasvillisuuden planeetan pinnalle.
Silti siemenet voivat kellua taivaalla.
Painovoima täällä on niin vahva.
Ilmamolekyylit ovat pakkautuneet tiiviisti yhteen.
Siemenet ajautuvat läpi paksun ja kelluvan ilmakehän.
Ja missä on siemeniä,
on myös taivaanlaiduntajia.
Ne ovat jättimäisiä kasvissyöjiä, joilla on kuusi siipeä,
joiden avulla ne lentävät tiheässä ilmassa.
Ylimääräisen painovoiman ansiosta -
ne painavat kaksi kertaa enemmän kuin Maassa.
Mutta ne eivät putoa taivaalta.
Ilmakehä on tarpeeksi tiheä pitämään ne ilmassa.
Oli kyse sitten Atlaksesta tai Maasta,
lentäminen on aina taistelua painovoiman voittamiseksi.
GARDAJÄRVI, ITALIA
Voisi sanoa, että suhteeni painovoimaan on monimutkainen.
Voin tuntea painovoiman vetävän alaspäin,
kun yritän mennä ylös.
Loppupeleissä unelmani on aina ollut lentää.
Jihuu!
Pidän varjoliidon yksinkertaisuudesta ja vaistonvaraisuudesta.
VARJOLIITÄJÄ
Olen kaksin ilman kanssa.
Kuten Atlaksen taivaanlaiduntajat,
varjoliitäjät synnyttävät nostovoiman siipien avulla.
Mutta Maan ilmakehä on vähemmän tiheä,
joten ilmassa pysyminen vaatii enemmän ponnistelua.
Useimmat eivät pidä ilmaa aineena.
Mutta kun lennän,
näen sen nesteenä, joka liikkuu ylös ja alas laaksoissa -
ja harjanteilla.
Olisi outoa lentää erittäin tiiviissä ilmakehässä.
Silloin voisi liidellä todella vaivattomasti.
Paras tapa saavuttaa korkeutta on löytää ylöspäin suuntaava ilmavirtaus,
joka tunnetaan termiikkinä.
Kun osuu termiikkiin, se on kuin nousemaan lähtevä hissi.
Tuntee työntöä ylöspäin.
Näin sitä mennään!
Ainoastaan luonnon voima vetää minut ylös.
Kun lennän ja näen linnun kiertelevän,
kyseessä on termaali.
Katselemme niitä jatkuvasti.
Tunnen, kuinka painovoima vetää minua alas ja ilma nostaa ylös.
Painonsa avulla voi lisätä nopeutta, ja sitä voi käyttää tuottamaan energiaa,
jolloin tuntee liikkeen ilmassa.
Painovoima voi olla heikompi Maassa kuin Atlaksessa,
mutta ohuempi ilmakehä tarkoittaa vähempää kelluvuutta.
Joten lopulta kaikki putoaa.
ILMAKEHÄN TIHEYS
Atlaksessa taivaanlaiduntajien ei tarvitse laskeutua.
Etu- ja takasiivet ohjaavat suuntaa ja antavat työntövoimaa.
Pitkät keskisiivet ovat termaaleja varten.
Niiden painosta huolimatta -
ilma on tarpeeksi paksua, jotta ne voivat elää elämänsä -
taivaalla.
Mutta se ei ole aina rauhallista elämää.
Kuten Maapallolla, laiduntajat houkuttavat saalistajia.
Käyttäen vetyä tuottavia bakteereja, jotka paisuttavat niiden ilmapusseja,
pedot pääsevät taivaalle.
Yksin ne eivät pärjää saaliilleen,
joten ne metsästävät laumoissa -
odottaen ryhmästä erkaantuvaa taivaanlaiduntajaa.
Nähdessään kohteensa ne poistavat kaasunsa -
ja hyökkäävät ylhäältä käsin.
Maapallon nopein saalistaja -
käyttää samaa taktiikkaa.
Haukkojen lennättämisessä -
kiinnostavaa on niiden saalistusvietti yhdistettynä nopeuteen.
Ja kuinka ne höydyntävät nopeutta.
Pelkkä huippusaalistajan työskentelyn katsominen -
on täydellisyyttä.
WIND RIVER -LAAKSO
Minulla on noin 30 lintua.
HAUKAN KASVATTAJA
Niillä on kaikilla oma luonteensa.
Pidän haukoista,
koska ne ovat esimerkki evoluution täydellisyydestä.
Minulla on suhde näihin kavereihin.
Ainakin omalta puoleltani.
En usko haukkojen ajattelevan niin, mutta ne näkevät minut osana tiimiä.
Vahe Alaverdian kouluttaa vankeudessa kasvatettuja haukkoja metsästämään.
Nämä linnut ovat jo geneettisesti huippuluokan lentäviä saalistajia.
Kasvattajat pyrkivät herättämään lintujen saalistajan vaistot.
Aluksi käytetään houkuttimia.
Tule, kaveri!
Houkuttimen täytyy olla linnun edessä.
Haukan tulee oppia silmä-jalka-koordinaatiota.
Jalkojen on oltava valmiina nappaamaan saalis.
Kun lintu tekee niin, koetan vetää houkuttimen pois,
jotta haukka syöksyisi ylös ja toistaisi prosessin.
Haluan haukan syöksyvän alas niin pystysuorassa kuin mahdollista.
Ne käyttävät oppimaansa myöhemmin metsästäessään riistaa.
Kun haukka on valmis, Vahe käyttää syöttinä saalista.
Kilpakyyhkyä.
Haukka ei pysy kyyhkysen perässä,
joten sen kannattaa hyökätä ylhäältä -
painovoimaa hyväksi käyttäen.
Kun lintu ajattelee olevansa etulyöntiasemassa,
se vie siivet sivuilleen.
Ne vetäytyvät muotoon, joka näyttää taivaalta putoavalta kyyneleeltä.
Haukka iskeytyy kyyhkyseen liike-energialla,
jonka voimakkuus vastaa tykinkuulaa.
Harjoituksissa kyyhky pääsee aina karkuun,
koska haukan täytyy syöksyä alas alle 300 metristä.
Kun haukka metsästää oikeasti,
se pudottautuu korkeammalta.
Tulos on tappava.
PUTOAMISKIIHTYVYYS
Saalistajat iskevät.
Ne levittävät siipensä -
saaden aikaan ilmanvastusta.
Ne heikentävät taivaanlaiduntajan -
ahmiakseen sen maassa.
Mutta tämä lauma on liian pieni voittamaan näin suuren eläimen.
Tänään ne jäävät nälkäisiksi.
Taivaanlaiduntaja nousee turvalliseen korkeuteen -
toipumaan.
Mutta se on hedelmällinen naaras,
joten sillä on seuraa.
Urospuolisia laiduntajia, jotka kilpailevat naaraan kumppanuudesta.
Ylisuuret pyrstöt ovat hidaste,
joka vaikeuttaa lentämistä.
Mutta naaraalle -
ne ovat merkki elinvoimasta.
Ensimmäinen naaraan luona saa paritella -
ja siirtää geenejään eteenpäin.
Sama periaate pätee Maapallolla.
Niin ylhäällä taivaalla -
kuin alhaalla maassa.
Urokset kilpailevat oikeudesta paritella.
Kun kotona katsotaan televisiosta hyönteisiä,
ihmiset kuvittelevat kuvaajan istuvan viidakossa,
joessa tai pensaassa -
odottamassa näkevänsä kovakuoriaisen,
joka lisääntyisi tai tappelisi kameran edessä.
Se ei toimi niin.
COTSWOLDSIN KUKKULAJONO, ENGLANTI
Tämä on ränsistynyt vanha vaja...
LUONNONTIETEELLINEN KUVAAJA
...lähellä vanhempieni taloa.
On valtava etu, että paikka on vanhempien lähellä.
Saan hyvät illalliset ja välipaloja päivisin.
Tule katsomaan, mitä teemme.
Jukra.
Mitä ihmettä nuo ovat?
Ne ovat sarvikuonokkaita.
Uroksella on isot sarvet.
Naaraalla ei. Se on seksuaalivalinnan muoto,
sillä naaraat pitävät isosarvisista uroksista.
Aina, kun ne parittelevat, ne valitsevat uroksen, jolla on isompi sarvi -
kuin edellisellä kumppanilla. Näin se uros siirtää geeninsä eteenpäin -
ja sukupolvien myötä sarvien koko kasvaa.
Minne laitan sen? -Puulle vastakkain toisen uroksen kanssa.
Heti toistensa kimpussa.
Sarvikuonokas-urosten sarvet -
vastaavat taivaanlaiduntaja-urosten pyrstöjä.
Ne ovat kehittyneet seksuaaliseen kilpailuun.
Dominoiva yksilö teki sen taas.
Hyvää kuvaa. Halusimme nähdä juuri tämän.
Yksi, kaksi, kolme.
Onko se hyvin? -On.
Kyllä. -Siinä se.
Laitatko sen sisään? -Joo.
Uroshyönteiset eivät aina tappele saadakseen parittelukumppanin.
Joskus niille riittää fyysisen kyvykkyytensä näyttäminen.
Tuon uroksen eteesi.
Se tulee oikealta puoleltasi.
Se lensi pois.
Nämä ovat Diopsidae-kärpäsiä.
Diopsidae-kärpänen on jännä pikku olento.
Se näyttää muurahaiselta, jolla on valtavat silmät varsien päissä.
Sekä uroksella että naaraalla on silmät varsien päissä,
mutta uroksen silmävarret ovat paljon pidemmät.
Urokset, joiden silmävarret ovat pitkät,
tulevat toistensa luo ja tavallaan tanssivat.
Ne yrittävät ratkaista, kummalla on isommat varret.
Siinä ne ovat. Tuo on tasapeli.
Voittaja jää paikalleen, ja häviäjä taapertaa pois.
Voittaja pääsee naaraan luo ja lisääntymään sen kanssa.
Siten se voi siirtää eteenpäin geeninsä,
jotka käsittävät pidemmän silmävarren.
Kyllä! Onnistui. -Saitko sen?
Fantastista.
Yleensä ne lopettavat hetkessä. Tämä on upeaa.
Miksi koiras näkee vaivaa valtavien silmävarsien takia?
Ideana on, että uros voi näkyvästi viestittää naaraalle,
että on investoinut energiaa resurssiin, joka on täysin turha.
Se on selvinnyt ja jatkanut lentämistä ja elämistä joutumatta saaliiksi.
Silti se omaa turhan hienouden sojottamassa päästään,
joten se on aika hyvä ehdokas lisääntymiskumppaniksi.
Atlaksessa -
urospuolisen taivaanlaiduntajan pitkä pyrstö osoittaa sen olevan ihannevalinta -
siittämään seuraavan sukupolven.
Mutta äiti ei voi munia taivaalle.
Se on siis laskeutunut maahan.
Painovoiman takia se on liian painava noustakseen takaisin taivaalle.
Luodakseen uutta elämää sen on luovuttava omastaan.
Poikaset kasvavat lähellä äitinsä kuolinpaikkaa.
Nyt niiden on päästävä ylös maasta ja ilmaan.
Mutta haaskaeläimet vaanivat niitä.
Luuttomat olennot,
joilla ei ole luurankoa antamassa niille muotoa.
Ne tappavat ympäröimällä uhrinsa ja liuottamalla ne.
Laiduntajat ovat juuri kuoriutuneet, mutta ovat jo vakavassa vaarassa.
Enää ei ole paluuta.
KALAHARIN AUTIOMAA ETELÄ-AFRIKKA
Joka päivä Maapallolla -
nuorten eläinten on selviydyttävä kamalista vaaroista,
jotta ne jäisivät henkiin.
Nelisormimangusteista 60% ei selviä vuoden ikäisiksi.
Nuori nelisormimangusti -
kohtaa täällä paljon vaaroja.
Ne ovat haavoittuvaisia pitkään syntymänsä jälkeen.
EKOLOGI
Etenkin parin ensimmäisen kuukauden aikana pesästä lähdettyään.
Saalistajia on kaikkialla. Ne ovat jatkuvassa vaarassa.
Alueella on käärmeitä,
jotka syövät nuoria nelisormimangusteja.
Nuori nelisormimangusti on turvassa laumassa,
mutta jos se jää jälkeen, se on haavoittuvainen.
Skorpionit ovat jatkuva uhka.
Nuoret yksilöt ovat täysin kykenemättömiä -
ja tottumattomia kohtaamaan skorpioneja.
Mutta ne eivät voi välttää vaaraa ikuisesti.
Aikanaan niiden on opittava neutralisoimaan uhka.
Kun nuori mangusti kohtaa skorpionin ensi kertaa -
ja sen on hoidettava asia itse,
tilanne on luultavasti pelottava.
Se on totuuden hetki.
Se on todellinen siirtymäriitti. Kun ne ovat oppineet hoitamaan asian itse,
ne voivat alkaa itse hankkimaan ruokaansa ja tulla hyödyllisiksi lauman jäseniksi.
Ne ovat selvinneet pentuajan haavoittuvuudesta -
ja siirtyneet aikuisuuteen.
Se on yksi askel aikuisuuteen,
mutta elämä ei sen jälkeenkään ole helppoa.
Uhkia on paljon,
ja niiden on jatkettava oppimista selvitäkseen aikuisiksi.
Jotta taivaanlaiduntajat selviytyisivät aikuisiksi,
niillä ei ole vaihtoehtoa.
On aika lentää.
Edes ilmassa ne eivät ole vielä turvassa.
Atlaksessa -
selviytyminen on sattumapeliä.
Elämä jatkuu sukupolvesta toiseen.
Ainakin toistaiseksi.
Atlaksen painovoima vetää asteroidit törmäysreitille.
Useimmat palavat ilmakehässä.
On olemassa jatkuva uhka, että jotain isoa pääsee läpi.
Jotain, joka palauttaa planeetan elämän alkutekijöihinsä.
Koska painovoima Maassa on heikompi kuin Atlaksessa,
asteroidit iskevät siihen harvemmin.
Mutta kun sitä tapahtuu, se voi olla katastrofaalista.
Tämä on Jukatanin niemimaa.
70 000 neliökilometriä trooppista viidakkoa.
Mutta viidakossa on piilossa lukuisia vajoamia. Sortumakaivoja.
JUKATANIN NIEMIMAA, MEKSIKO
Ne ovat sisäänkäyntejä valtavaan maanalaiseen luolajärjestelmään.
Niemimaan pinnalla ei ole virtoja eikä jokia,
joten ainoa veden lähde on luolissa maan alla.
Mielenkiintoisinta on sortumakaivojen sijaintipaikat.
MERIBIOLOGI
Vaikka niemimaalla on luultavasti yli 10 000 sortumakaivoa,
luoteiskulmassa -
niitä esiintyy selkeässä puoliympyrässä.
Jos puoliympyrää seuraa Meksikonlahteen,
saamme täyden ympyrän, joka viitoittaa aluetta,
jollainen syntyisi asteroidin aiheuttamasta törmäyskraatterista.
65 miljoonaa vuotta sitten -
painovoima veti asteroidin aurinkokuntaamme.
Se törmäsi planeettaamme -
tappaen 75 prosenttia Maapallon elämästä sukupuuttoon.
Asteroidin törmäys sai aikaan niin paljon pirstaleita,
että auringonvalo peittyi kahdeksi vuodeksi.
Maailma syöksyi pimeyteen.
Mikään ei voinut kasvaa.
Näin tapahtuisi Atlaksessa,
jos tarpeeksi iso asteroidi törmäisi planeettaan.
Sortumakaivoissa on vaikea selvitä hengissä.
Aivan kuten Maapallolla 65 miljoonaa vuotta sitten.
Mitä ominaisuuksia laji tarvitsee, jotta se ei kuolisi sukupuuttoon?
Täällä on joku.
Krokotiilit ovat sitkeitä eläimiä.
Ne elävät sekä vedessä että maassa.
Ne ovat generalisteja, eivätkä tarvitse tiettyä ruokavaliota.
Ne syövät lähes mitä vain.
Mitä vain on saatavilla, kelpaa.
Ne eivät kursaile.
Tässä sortumakaivossa -
on yksi, joka on jäänyt tänne loukkuun eikä pääse pois.
Jollain keinolla -
se pärjäsi.
Ne ovat selviytyjiä.
Muuttuvassa maailmassa kannattaa olla generalisti,
ei spesialisti.
Jos tarpeeksi iso asteroidi osuisi Atlakseen,
taivaanlaiduntajat ja saalistajat olisivat tuhoon tuomittuja.
Ne ovat spesialisteja, eivätkä kestäisi muutosta.
Luuttomat haaskaeläimet ovat generalisteja.
Krokotiilien tavoin ne syövät mitä vain -
ja asuvat missä vain.
Tässä kuvitellussa korkean painovoiman maailmassa -
ne voivat olla suuria selviytyjiä.
Miten elämä mukautuisi -
toisenlaisessa maailmassa,
jossa olennot ovat jumissa -
paahtavan aavikon -
ja jäätyneen varjojen maan välillä?
Äärimmäisyyksien maailmassa?
Tekstitys: Merja Pohjola