Nu, kurš būs tik traks, ka ēdīs acis?
Izstāsti, Gustavo: kā tieši tu pelni iztiku?
Ir mazliet par vēlu spēlēt mačo tēva lomu.
Mēs jau esam precējušies.
Es tikai uzturu sarunu.
Nekas, mīļā. Neuztraucies! Es šo sarunu pat gaidu.
Esmu mākslinieks.
Tā ir viena no viņa gleznām.
Viņš uzgleznoja to?
O!
Pieņēmu, ka to ar pirkstu uzgleznojis
mazbērns, par kuru tu man arī neesi pateikusi.
Esmu arī biedrības vadītājs.
Kā par to maksā?
Par 20 zaļajiem acis apēdīšu es.
Nuja. Jums galvenais ir auksta, cieta nauda,
bet dažiem no mums - emocionālais piepildījums.
Savādi, jo, kad pirku šo māju, kurā jūs dzīvojat,
atceros, ka maksāju naudā, nevis sajūtās.
Tā. Nesāksim kašķēties!
Klau!
Nezinu, ko Paloma tev stāstījusi, bet tāds es neesmu.
Vismaz sākumā es tāds nebiju.
Skaidrs. Un kas tad notika?
- Tieši lamatās. - Gustavo!
Nu, tā kā pajautāji,
atgriezīsimies pagātnē, kad sāku iet to ceļu, kas mani atvedis te.
Tātad - kamēr es iejutos viesnīcas darba vadītāja palīga lomā,
Hulija bija tikko sākusi veidot savu jauno salonu.
Viņa vairs nebija meitene no reģistratūras.
Zinu, ka redzu tevi normālās drēbēs visu laiku,
bet redzēt tevi tādu te?
- Izskaties vienreizīgi. - Paldies, mīļais.
Prieks dzirdēt, ka izskatos labi, jo gandrīz neesmu gulējusi.
Man salūza šujmašīna,
un pagāja stunda, kamēr atšuvu zīda kleitas apakšmalu.
Vai tas ir ilgi?
Ļoti ātri?
Teikšu, ka ilgi.
Klau! Tu varētu atnākt pie manis un izmantot manas mammas šujmašīnu.
Paldies, mīļais, bet es negribu traucēt.
Un nezinu, vai es tavai mammai patīku.
Gan jau patīc.
Nu man ir sajūta, ka viņa mani necieš.
Nē. Mamma tevi vēl labi nepazīst.
Zina tikai to, ka negribi nākt mums līdzi uz baznīcu.
Es tikai neesmu tik reliģioza kā viņa.
Pat Jēzus nav tik reliģiozs kā viņa.
Piedod, Jēzu!
Bet tas varētu būt labi.
Viņa ar prieku uzņems tevi mūsu mājā, un varbūt tā atradīsiet kopīgu valodu.
Kas zina? Bet labi - es aiziešu.
Paldies, mīļais.
- Tu esi vismīļākais puisis… - Bez apkampieniem!
Atvaino! Vienkārši
Čads pēc atgriešanās mūs kopā nav redzējis.
Kas zina, kā viņš reaģēs?
Jā, tev taisnība.
Čads var būt ļoti neparedzams.
Hulija! Maksimo!
Tas ir neparedzami.
Viņš izskatās pēc skandināvu Jēzus.
Piedod vēlreiz, Jēzu!
Čad! Mans "hermigo"!
- Hulija, tu arī. - Labi.
Es gribu, lai zināt, ka es zinu.
Man pateica Peru kalni.
Un mana mamma.
Bet gribu teikt - es šo savienību svētīju.
O! Paldies.
Jā, tu esi ļoti apgaismots, Čad.
Nē, es vēl nepabeidzu.
Savos ceļojumos es iemācījos priecāties par citu laimi.
Un es patiesi vēlu jums abiem piepildītu un mīlestības pilnu mūžu un,
ja vēlēsieties, mīļus un skaistus bērnus, kas varēs saukt mani par tío Čadu.
Biju atvieglots, ka Čads pieņēma to, ka esam kopā, -
tik ļoti, ka bija gandrīz neērti.
Bet nu es beidzot varēju atgriezties pie darba.
Tā, draugi! Šajā nedēļas nogalē viesnīca ir aizpildīta par 100 %.
Tāpēc aprūpēsim viesus par 110 %!
Laba doma. Pataupiet papildu procentus viesiem!
Tagad ziņojumi.
Pirmkārt, tā kā Hulija sāk veidot savu salonu,
Lorēna ir pārcelta no veļas mazgātavas uz reģistratūru.
Paldies jums visiem par šo iespēju.
Tā bija mana reģistratūras balss.
Kad apniks tur augšā kā idiotei smaidīt, varēsi atgriezties pie manis.
Deivisas kundze, domāju, ka arī jums ir svarīga ziņa.
Jā, ir.
Pieturieties, lai aiz pārsteiguma nenokristu,
jo mans sabiedrotais, mana labā roka un mans dēls Čads ir atgriezies!
Viņš mazliet paceļoja, bet nu viss atkal būs kā parasti.
Esiet sveicināti! Gribu, lai zināt: es ne tikai paceļoju.
Es piedzīvoju milzīgu garīgo atmodu,
un galvenais tagad ir, lai viss atkal nebūtu kā parasti.
Namaste.
Tā, tagad mēs uzzināsim par ģeniālu jaunievedumu pie baseina.
Uzmanību!
Mēs ar lielu prieku pastāstīsim jums par pilnīgi jauno…
Viens, divi, trīs.
- Bērnu klubu. - Bērnu klubiņu!
Ko?
Tas būs "klubiņš",
lai būtu skaidrs, ka tur būs jautri.
Ja redzat viesus ar bērniem, pasakiet, lai ved viņus turp.
Mēs izmēģinājām daudzas reizes. Rokas, tad vārdus. Atceries?
Tā es arī darīju.
Tā, nākamais darba kārtībā…
Atvainojiet, ka pārtraucu.
Maksimo, tev jānāk man līdzi. Tūlīt.
Katrā ziņā!
Tikai viens jautājums.
Kāpēc netiku ielūgts uz kāzām?
Ko?
Vai tāpēc, ka neprotu dejot?
Zini, čūskas dejā man nav vienmēr jābūt pirmajam.
Tas tiešām jūs uztrauc?
Nu, kā mana vienīgā meita varēja mani neuzaicināt būt klāt
viņas svarīgākajā mūža dienā?
Patiesībā tā bija tā diena, kad dabūju stipendiju,
lai nodrošinātu tīru ūdeni miljoniem māju Čjapasā, bet nu labi.
Pag!
Ja dusmojies par to, ka neizdevās manas attiecības ar tavu mammu…
- Tas nav tāpēc. - …es atvainojos. Tad kāpēc?
Es tevi neielūdzu uz savām kāzām tāpēc, ka…
pēc visiem gadiem, kad neieradies uz vakariņām,
dzimšanas dienām, pat FaceTime zvaniem, tāpēc ka strādāji…
es negribēju, ka mani pievil vēlreiz.
Es neko no tā nesapratu, bet vienalga bija smagi to dzirdēt.
Paklau!
Zinu, ka esmu licis tev vilties, Paloma.
Domāju, ka tieši tāpēc es šo stāstu.
Ne lai attaisnotos, bet lai tu saprastu, kā es mainījos.
Viss sākās todien, kad dons Pablo pasauca mani, lai nokārtotu ko steidzamu.
Es centos to izdarīt, cik profesionāli vien iespējams.
Jā! Esmu gaidījis tieši šo,
ka iešu pa gaiteni un runāšu par nopietnām viesnīcas lietām.
Manis pēc varētu runāt mazāk.
Atvainojiet - esmu uzvilcies.
Beidzot es redzēšu to, kas ir aiz priekškara.
Vai kurš ir aiz priekškara.
Tā. Jā vai nē: vai tas ir Laionels Ričijs?
Es pārāk nesapriecātos, Maksimo.
Tagad redzēsim, cik labi visu esi apguvis.
Man ļoti žēl, senjora.
Mēs to nokārtosim.
Vai viņai viss kārtībā?
Kas ir noticis?
Ayayay!
Ak dievs! Vai šis cilvēks ir…
Miris, jā. Un, tā kā šodien te ir tik daudz ģimeņu,
mums viņš jādabū no šejienes ārā pēc iespējas neuzkrītošāk.
Mums? Ko? Vai tad tas nav jādara paramediķiem?
Maksimo! Mēs pārdodam fantāziju.
Viesi negrib redzēt ātro palīdzību, policiju un līķu maisus.
Un vai esam pārliecināti, ka šis cilvēks ir simtprocentīgi miris?
Jā, šis kungs ir miris.
Viņš ir pirmais, ko redzu dzīvu. Tas ir, mirušu.
Nu, kad esi pasludinājis viņu par mirušu, mums viņš jāpārvieto. Ātri.
Viesu liftu mēs, protams, izmantot nevaram,
tāpēc mums jāiet pa šo gaiteni uz dienesta liftu
un tad ārā pa personāla ieeju.
Mūs gaidīs tur.
Bet kā aizgādāsim līķi tā, lai neviens nepamana?
Vai tu domā to pašu, ko es?
Jā. Lupei tiešām ir balss!
Jūs domājat ratiņus. Skaidrs.
Kad es gatavojos pārvietot viesi, kura dzīve bija beigusies,
Memo un Ektors gatavojās izklaidēt
dažus viesus, kuru dzīve tikai nesen bija sākusies.
Es visu esmu izdomājis.
Ja būs divi bērni, spēlēsim matatena.
Ja būs četri bērni, celsim smilšu pilis.
Un, ja paveiksies un būs seši bērni, spēlēsim tautas bumbu.
Vajadzēs vairāk bumbu.
Mana bumba!
Pag, kur tu dabūji šķēres? Un beidz ar tām skriet!
Izskatās, ka tu tiksi galā.
- Kur tu ej? - Kā tas ir - kur es eju?
Plāns bija tāds, ka tu pieskatīsi bērnus, kamēr es parūpēšos par vecākiem,
kam nu būs brīvs laiks un lieka nauda.
Jā, bet te ir tik daudz bērnu. Man tevi vajag.
Un arī Džonsoniem piektajā nojumē.
Senjor Frenk, kaķi ir prom, jā!
Man viņu nevajag.
Es to varu.
Esmu Memo Rejess. Es varu visu.
Man ir spēks.
Man ir autoritāte.
Man…
nav bērnu.
Man nav bērnu.
Bērni, kur jūs palikāt?
Tā kā Estebans mājās bija tik izpalīdzīgs,
māte meklēja jaunu aizraušanos, ar ko aizpildīt brīvo laiku.
Diemžēl īstā vēl nebija atrasta.
- Sveiki! - Hulija! Ko tu te dari?
Vai Maksimo jums nepiezvanīja?
Atvainojos, ka traucēju, donja Nora,
bet vai es nevarētu izmantot jūsu šujmašīnu?
Manējā salūza, un es…
Protams! Skaidrs, ka vari to izmantot.
- Tiešām? - Nāc iekšā! Protams.
Negribēju traucēt, kad gleznojat…
putnubiedēkli liesmās?
Nē! Traucē mani! Traucē!
Tiešām - es labprāt tev palīdzētu.
Ļausi man palīdzēt? Labi?
Tā ir Gvadalupes jaunava, starp citu.
Jā! Tagad redzu.
Bet kāpēc viņa deg?
Tā nav uguns.
Tas ir viņas svētums.
Viņas debešķīgais oreols.
Viņa ir ļoti skaista.
Šodien daudz dvieļu.
Tīrie ir vissmagākie.
Atvainojiet! Iepriekš to neesmu darījis. Jūs esat?
Protams. Tā gadās, Maksimo.
Vai atceries kovboju kāzas?
Divi līķi.
Kurš jums palīdzēja toreiz?
Nē, nesakiet! Es jau tā zinu pārāk daudz.
DARBINIEKU LIFTS
Ai, nē! Vai tas salūza?
Tas ir dīvaini.
Vai gaidīsim, kamēr to salabo?
Kā tad! Gaidīsim, kad skan trauksmes signāls un mums ir līķis.
Mēs nevaram viņu novest pa kāpnēm. Ko darīsim?
Vienīgais, ko varam…
braukt ar viesu liftu.
Ar viesu liftu?
Donja Nora, šis paņēmiens, ko iemācījāt, ir daudz labāks.
Jūs esat lieliska šuvēja.
Paldies, mīļā.
Kad zaudēju vīru, bija jākļūst radošai.
Izšuvumus pārdevu pludmalē.
Bet visvairāk mani nodarbināja Maksimo, kad bija mazs.
Viņš bija tik neveikls! Vajadzēja šūt daudz elkoņu ielāpu.
Viņš joprojām ir neveikls.
Nesen viņš paklupa pār savām biksēm, kad mēs…
pirkām citas bikses.
Man prieks, ka ej ar viņu iepirkties.
Maksimo ir briesmīga gaume.
Bet ne attiecībā uz sievietēm.
Gatavs. Es pabeidzu.
Tā mēs pabeigsim viens un divi.
Ko teiksi?
Esat ieviesusi izmaiņas?
Jā. Ceru, ka tas nekas.
Varbūt tu par to neiedomājies,
bet šujot es pamanīju, ka šis tērps ir tāds…
piedauzīgs.
Un es nodomāju: "Hulija negribēs, ka viņas klientes
izskatās kā Bābeles netikle."
- Kas? - Atklāsmes grāmatas 17. nodaļas 5. pants.
Vārdu sakot, es mazliet pielaboju.
Bet izskatās labāk, ne?
Nav slikti.
- Vai sākt nākamo? - Nē!
Atpūtieties, donja Nora!
Esat pelnījusi.
Gracias.
Tik piekususi nemaz neesmu.
Atpakaļ viesnīcā Daiena sadzirdēja,
kad Čads teica, ka negrib, lai viss atkal būtu, kā bijis.
Tāpēc viņam tika piešķirts…
Paaugstinājums!
ČADS DEIVISS VADĪBAS VADĪTĀJS
Pašam savs kabinets. Uz stikla ir tavs vārds.
"Vadības vadītājs".
Ko tas nozīmē?
Vai tas ir mans vecais darbs ar jaunu nosaukumu?
Protams, ne.
Vadītāja amatā tu biji atbildīgs par vispārējām lietām.
Šajā - par to, kā viss notiek vadības līmenī.
Liels solis uz augšu.
Un, lai to nosvinētu, es mums rezervēju sejas masāžu tandēmā.
Nē, es to nevaru.
Dārgais, neuztraucies! Tanja pratīs masēt ap bārdu.
Jā, protams, pratīs. Viņa ir profesionāle. Es…
Es gribu teikt - es nevaru šo.
Templi nebūvē no augšas.
Tas ir jābūvē no apakšas. To es iemācījos Mačo Pončo.
Domāju, ka "Maču…"
Turpini, dārgais!
Klau, es negribu vairs saņemt visu kā uz paplātes.
Gribu sākt no apakšas
un iemācīties visu, kas par Las Colinas jāzina.
Šoreiz savu algu nopelnīt.
Ak tā.
Manuprāt, tas ir lieliski.
Un es tevi atbalstīšu, lai vai cik ilgi tā būs.
Paldies.
Un vēl kas.
Es tiešām turpmāk gribētu viesnīcā saukt tevi par Daienu.
Tikai pār manu līķi.
Mēs ar donu Pablo beidzot sagaidījām liftu bez viesiem.
Un tā tas bija vienu stāvu.
Sveiki!
Ei, Kērkmeni!
- Sveiki! - Labdien!
Sveiki!
Visa viesnīca ir lava.
Ja atlaidīsiet virvi, mirsiet.
Aiziet, Bērnu klubiņ! Aiziet!
Tīri dvieļi! Pēdējoreiz pie baseina to nebija.
Džeison, Seleste, Heilij, paņemiet dvieli!
Jā. Paņem vēl vienu!
Rob, mīļum, paņem sev trīs!
Patiešām - šis puika ir nenoslaukāms.
Šajā brīdī ratos bija vairāk cilvēka nekā dvieļu.
Man kaut kas bija jādara.
Nē!
Atvainojiet! Vienkārši pie baseina dvieļi ir garāki. Par sešiem centimetriem.
Ja gribat klāt uz sauļošanās krēsla, tas ir būtiski.
Labi.
Par mata tiesu!
Atvainojiet, bet šis stāsts ir tik spraigs!
Es jutu, kā man sitas sirds.
Nu taču! Viņi gandrīz ieraudzīja pēdu.
- Jā. - O!
Pat tu, mans uzticamais vīrs, esi padevies viņa apburošajiem stāstiņiem.
Tev tie šķiet apburoši?
Domāju, ka tie ir labāki nekā tava žēlošanās par kāzām.
- Turpini, vecīt! - Labi.
Tātad…
Viņam būs pakaļ pēc trim minūtēm.
Sveiki, don Pablo un Maksimo! Vai drīkstu jums ko ātri pajautāt?
Atvainojiet, ja tas būs muļķīgi. Šī man ir pirmā diena reģistratūrā.
Protams. Jautā, Lorēna!
Tātad - ir kāda viešņa. Viņa ir tur.
Viņa visu dienu atpūtās pie baseina.
Viņa pavadīja laiku, lasot žurnālus.
Viņas mīļākā rubrika ir "Horoskopi". Acīmredzot, viņa ir Mežāzis.
Viņas horoskopā teikts, ka gaidāmi daudzi jauni piedzīvojumi.
Viņa par katru cenu izvairās no vāverēm.
Viņas tēvocis Gvadalaharā tirgo sīkas ģitāriņas.
Smaga alerģija pret zemesriekstiem.
Flānu visiem!
Un tam visam pa vidu viņa pazaudēja atslēgu.
Vai drīkstu iedot jaunu?
Atvaino!
Tātad tavs jautājums ir: vai viņa var dabūt citu atslēgu?
A-ha.
Tas esot steidzami, tāpēc…
Jā. Iedod viņai jaunu atslēgu!
Bet vispirms aizsūti viņu uz bāru -
uz bezmaksas dzērieniem, steiku un omāru par viņas neērtībām.
Labi. Paldies.
Pag! Vai tagad par pazaudētām atslēgām mēs dodam steiku un omāru?
Koncentrējies uz to, kas ir svarīgi!
Stumjam!
Tā. Aiziet! Ejam atpakaļ uz Bērnu klubiņu!
Jei! Nē, nē!
Natenjel, tagad nesēdi! Nu taču!
Ejam… Zināt ko?
Labi. Nekas. Visi turieties pie virves! Ļoti stipri.
Darīsim tā!
Gracias.
Voilà! Ektora nektārs.
Paldies, Ektor.
Cik lieliska atpūta, kad visu dienu nav jāskatās, kā bērni lec baseinā.
Sagādāšu tev visu, ko vēlies.
Ar ledu, sablendētu vai bez krekla.
Čau, Memo, mans draugs!
Palūk! Skatoties uz tevi, šķiet, ka tas ir viegli.
Tiešām, Ektor? Tiešām?
Ķiršus neaiztiec!
Tā. Man vajag, lai pieskati viņus 10 minūtes,
kamēr sameklēšu Stefaniju.
Un tas nebūs viegli. Viņa ir barvede.
Kaut es varētu!
Bet Nensijai tur, 43. krēslā, tūlīt būs izdzerta piña.
- Un viņa grib arī pēdu masāžu. - Ektor!
Gadījumā, ja esi aizmirsis, tu šajā lietā esi mans partneris.
Un es esmu tavs priekšnieks.
Tāpēc tu parūpēsies par šiem bērniem tūlīt pat.
Un, ja tev tas nepatīk, vari iet ieskrieties!
To man iemācīja Stefanija.
Labi. Nav uzreiz jākļūst tik nejaukam.
IZKRAUŠANAS ZONA
Mēs ar donu Pablo gandrīz bijām tikuši galā.
Bet kaut kas nebija lāgā.
Ko jūs darāt? Vai tad ātrā palīdzība nav tur?
- Tālāk stumšu es. - Nē. Atvainojiet, kungs!
Tie ir ļoti dārgi dvieļi.
- Es paņemšu. - Nē.
Maksimo!
Lai viņš tos ratiņus ņem!
Aizvedīšu senatoru uz viņa villu.
Kā vienmēr - paldies, don Pablo.
Pagaidiet!
Tas visu laiku bija senators?
Jā.
Bet kāpēc viņu vedīs uz villu?
Vai tad mēs viņu nepaņēmām no viņa numura?
Viņa sieva stāvēja gaitenī un raudāja.
Viņa sieva bauda steiku un omāru.
Tātad mēs pārvietojām līķi,
lai pasargātu politiķi, kas krāpa sievu?
Jūs man melojāt?
Nē, es tev nemeloju.
Es pateicu to, kas tev bija jāzina, lai šo situāciju atrisinātu.
Kaut arī tā bija nepareiza?
- Kā varējāt izdarīt ko tik amorālu? - Maksimo!
Kā viesnīcas darba vadītājam tev būs jāpieņem daudzi šādi lēmumi.
Ja to nespēsi, pasaki man pēc iespējas ātrāk!
Kamēr es pirmoreiz nonācu saskarē ar tumšo pusi,
Hulija bija tuvu apgaismībai.
Donja Nora, esmu ļoti pateicīga par jūsu palīdzību,
bet man vajag, lai jūs kleitas šūtu manā stilā.
Šīs ir Hulijas Gonsalesas, nevis Noras Ramosas kleitas.
Un tā tikšu izsvītrota no viņas dzīves uz visiem laikiem. Uz neredzēšanos!
Ja Nora izmantoja reliģiju,
lai pamatotu savu dizainu, varbūt Hulija varēja darīt tāpat.
Kaut arī viņu bija audzinājuši agnostiski intelektuāļi,
pamatskolā viņa bija tikusies ar altārzēnu.
Donja Nora!
Cik interesanti, ka iepriekš pieminējāt Bābeles netikli,
jo tieši to kleitu iedvesmoja vārdi, ko teikusi viena no manām mīļākajām svētajām.
Proti: "Kustēsimies skaisti par godu Tam Kungam!
Lai rokas un krūtis ir brīvas no drēbēm par godu Tam Kungam!"
Cik skaisti!
Kura svētā tā ir?
Svētā Tīna.
Kristīna.
Ne pārāk zināma svētā, kas dejoja privāti.
Nemaz nezināju, ka ir svētā aizbildne kautrīgiem dejotājiem.
- Laikam tiešām visam ir savs svētais. - Jā, kundze.
Viņa ir mana mīļākā Bībeles svētā.
Bet Bībelē svēto nav.
Ja nu vienīgi - svētā Kristīna tur ir, bet viņa tika kanonizēta vēlāk.
- Paņemšu Bībeli, lai vari man parādīt… - Nē, nē. Nē.
Nenesiet!
Es nebiju pret jums godīga, donja Nora.
Es neesmu reliģioza.
Un patiesībā man nepatīk, kāda šī kleita ir kļuvusi.
Kāpēc tu man to neteici?
Tāpēc, ka mēs tik labi satikām, donja Nora.
Un tāpēc, ka Maksimo man nozīmē ļoti daudz.
Ir svarīgi, lai mums abām būtu labas attiecības.
Bet arī šī iespēja man nozīmē daudz.
Es par to esmu sapņojusi vienmēr.
Un vajag, lai kleitās atspoguļotos mans redzējums.
Nu padomā!
Es tevi pilnīgi saprotu.
Nopietni?
Mani iedvesmo tava enerģija, tava kaisle.
Vispār es tevi apbrīnoju.
- Tiešām? - Jā!
Vienkārši, kopš man mājās ir vairāk laika,
es meklēju, kas ir mana īstā kaislība.
Un gleznošana, godīgi sakot, tā nav.
Nē.
Donja Nora, es zinu, ka jūs atradīsiet savu kaislību.
Zinu, ka atradīsiet.
Es ļoti priecājos, ka tu atnāci, Hulija.
Paldies.
Bet, ja tu gribi tikties ar Maksimo,
vismaz mēģini palasīt Bībeli, ja?
Sarunāts.
Mani nomocīja domas par to, kur todien biju piedalījies.
Ja "redzēt, kas ir aiz priekškara" nozīmēja šo,
varbūt es tomēr negribēju kļūt par donu Maksimo.
Netaisi tik samocītu ģīmi!
Tādas lietas notiek visu laiku.
Tu zini, kas notika?
Protams. Esmu te jau sen.
Esmu redzējusi visu.
Neticami, ka dons Pablo mani maldināja, lai es to izdarītu.
Un viņa nabaga sieva nekad neko neuzzinās.
Domā - viņa būtu laimīgāka, ja zinātu?
Es daudzas reizes esmu gribējusi, kaut nezinātu.
Piemēram, to, ka mana mamma lēnām indēja tēti.
Vai beigas filmai Pa asmeni skrejošais.
Saprotu, bet vienalga esmu dusmīgs.
Kāpēc?
Tāpēc, ka izdarīji ko sliktu, vai tāpēc, ka dons Pablo tev nepateica?
Tu esi cienīga pretiniece, Stefanij.
Bet tev savas spējas jāizmanto, lai darītu labu.
Ej ieskrieties!
Un, kad glītais un drosmīgais Ektors beidzot sasniedza pili,
viņu apturēja ļoti, ļoti ļaunais trollis Memo.
Nu beidz!
Tev jādara tas, ko saku, jo es esmu Memo - galvenais trollis.
Atdod man savus matus!
Tie ir pārāk glīti.
Tu nekad nepieskarsies šīm skaistajām lokām.
Es cīnīšos ar tevi līdz nāvei. En garde!
Dabū! Dabū, briesmoni!
Cik tu esi stiprs, Ektor!
Jā, esmu ļoti, ļoti, stiprs.
Un tā…
izglābis skaisto karalieni no rozā pils…
Ektors par Memo apžēlojās.
Nāc, Memo!
Un ļāva viņam palīst atpakaļ zem gļotainā un pretīgā tilta,
no kurienes viņš bija atnācis.
Tev patika?
Tu nes mums Margaritas un izklaidē mūsu bērnus?
- Jā. - Te būs kaut kas tikai tev.
Ar prieku. Viņi ir īsti eņģelīši.
Ko tu te dari?
Tev patīk?
Maksimo!
Labi, ka atnāci.
Klau!
- Zinu, ka esi satraukts. - Jā, esmu satraukts.
Bet patiesībā…
mani vairāk nokaitināja tas, ka man nepateicāt.
Ja tiešām gribat mani mācīt,
man jāzina viss, kas te notiek.
Tev taisnība.
Tas bija slikti, ka nepateicu tev visu.
Tu esi to pelnījis.
Gribu tev kaut ko parādīt. Aizver durvis!
Vai tas ir par senatoru?
Tas ir par visiem mūsu augsta līmeņa viesiem.
Es gadiem ilgi esmu aizpildījis šo grāmatu ar ļoti personisku informāciju.
Tā mums palīdz parūpēties par viņu vajadzībām.
Kādas detaļas!
Te ir daudz slavenu mākslinieku.
Hjū Lūiss izdarīja to?
- Un The News? - Un The News.
Tik daudz news!
Un, tikai tad, kad tas nepieciešams, varam to izmantot savā labā.
Lai… šantažētu?
Ko vien vajag, lai nosargātu viesnīcas intereses.
Tas ir apbrīnojami!
Bet arī biedējoši. Tā ir…
Noslēpumu grāmata!
Nē. Tā ir tikai grāmata.
Un šī ir tava atslēga.
Atslēga no atvilktnes, kurā tā atrodas.
Glabā to droši!
Noslēpumu grāmatas noslēpumainā atslēga.
Maksimo!
Pret to nedrīkst izturēties vieglprātīgi.
Un šai informācijai jāpaliek starp mums.
Todien es aptvēru,
ka patiesība var būt gan ietekmīga, gan bīstama.
Dažreiz patiesība iedvesmo sākt visu no gala.
Perfekti!
Es tevi salauzīšu, blondais.
Es tevi arī.
Un patiesība var arī radīt labāku izpratni.
Šādi vai piedauzīgāk?
Šādi ir ideāli piedauzīgi.
- Hola. - Sveiks, mīļais!
Es tiku līdz daļai par Kainu un Ābelu.
Tā ir kā ziepju opera.
Nopietni.
Atzīt patiesību var būt grūti
pat tādam stūrgalvīgam, vecam vīram kā es.
Bet mana patiesība ir tāda, ka es ļoti nožēloju, kādas palika mūsu attiecības.
Nolādēts!
Esmu padevies. Nu man ir žēl, ka neuzaicinājām viņu uz kāzām.
Paloma, es zinu, ka neesmu to pelnījis,
bet es priecātos, ja tu atbrauktu līdzi uz dona Pablo piemiņas pasākumu.
Es gribu tev parādīt, no kurienes nāku.
Tas izklausās jauki, tēt.
Bet vai nav tā, ka visi no Las Colinas tevi neieredz?
Tāpēc man tevi tur vajag.
Ko teiksi?
Laikam varu par to padomāt.
Vai piemiņas pasākumā būs arī Hulija?
Nezinu, bet es tā ceru.
Nu, vai Paloma nevar piezvanīt savai mammai un pajautāt?
- Savai mammai? - Tēt!
Jā…
Es varētu būt izlaidis kādu mazu sīkumu.
Hulija nav Palomas mamma.
Ko?
Tulkojusi Inguna Puķīte