Hogyhogy nem Julia az anyja?
Minek hallgatom ezeket a sztorikat?
Tudhattam volna.
Úgy tűnik, jól fogadta.
Jól, igen.
Hát, talán hamarabb kellett volna megemlítenem, hogy nem Julia az anyukád.
De akkor nem üt akkorát a történet.
Nagyon drukkol nektek Juliával.
Nem csak ő.
Na, gyere el a megemlékezésre!
Kell a támogatás, ha Julia nem lesz ott.
Meg akkor is, ha ott lesz.
Csak gyere el!
Jó, megpróbálom.
Jól van, szívem.
Akkor szia!
Gyere ide!
- Nagy arc vagy. - Aha.
Megyek, beszélek Hugóval.
Sok szerencsét, Máximo!
Nem Julia Paloma anyukája?
Hogyhogy? Dehát ő az egyetlen, igaz szerelmed!
Már elnézést!
Nekem sok szerelmem volt.
Ava, Naomi, Carla, Monica, Erica, Rita...
Ja, ez már a „Mambo No. 5”.
De a lényeg az,
hogy Paloma anyja simán lehet pár ember.
Ez meg mit jelentsen? És mi történt köztetek Juliával?
- Miért kellett belevonnod érzelmileg? - Hugo, nyugi!
Jó, hogy ilyen lelkes vagy.
És megígérem, mindent megtudsz a maga idejében.
Lefordítom: „Helyezkedj el!”
Te inkább indíts!
Jó, csak ellenőriztem a tükröket.
Ahhoz, hogy megértsd, mi történt velünk, meg kell ismerned Juliát.
De előtte: épp elkezdődött a nyár, és a Las Colinas volt a legfelkapottabb hely.
ÜDVÖZLÜNK A KÖLYÖKKLUBBAN
Memo Kölyökklubja olajozott gépezetté vált...
Atyaég! Micsoda nyakláncok!
Ügyesek vagytok!
Remek ez a színkombináció.
Ó! Britney, te kis popdíva!
Ez az én magazinom.
AZ ÚJ RÚZS
Folytasd a munkát, jó? Jó.
DULCE VITA
ÖSSZEILLETEK A PÁRODDAL?
...így többet tudott koncentrálni a kapcsolatára Lorenával.
Alejandro, nem vagyok varázsló.
Alejandro Vera folyamatosan Diane nyakába lihegett...
Hagyja abba!
...ami felforrósította a levegőt?
Legalábbis így tűnt Héctornak,
aki még mindig érzett valamit volt szerelme iránt.
A fenébe!
Ez kéjes legyezés.
Eközben Sara már az előbújása óta kereste a stílusát...
Ay, hová lett az ujja? Letépte egy rabló?
Anya, ez a divat.
Hát, menjünk el vásárolni a hétvégén, hogy legyen ujjad!
Nem. Nem akarom, hogy te válassz nekem ruhát.
Inkább vigyen el Esteban!
Ő tudja, mikor ne szólaljon meg. Igaz?
Nem is!
Vagy de is.
...amitől Nora feleslegesnek és magányosnak érezte magát, már megint.
Ami Juliát illeti, a butikmegnyitó dátuma fénysebesen közeledett.
A nyomás pedig gyilkos volt.
Julia!
Azt hittem, meghaltál.
Egyből erre gondoltál?
Nem arra, hogy: „Julia tornázik”?
Hát, azt nem gondoltam volna, hogy így varrsz.
Mit csinálsz?
Fáj a hátam, egész nap a ruháim fölé görnyedtem.
De nem akarom abbahagyni a munkát.
- Gondoltam, így jó lesz. - Miért lenne jó?
Pihenned kéne!
Szerelmem, három hét maradt a megnyitóig.
Szorít az idő. Csak dolgozni, enni, dolgozni és dolgozni van időm.
- És az alvás? - Ne butáskodj!
Itt nem aludhatok. Ez a munkahelyem.
Akkor talán haza kéne menned.
De akkor hogy dolgozzak? Szerelmem, bízz bennem!
Minden a legnagyobb rendben.
Most a derekamat húztam meg!
Majd oldalra fordulok.
Igen! Így jó.
Jó napot! Kaphatnék egy...
Elnézést, én voltam itt előbb!
Ó, elnézést! Nem láttam...
Nora?
- Sonia? Te vagy az? - Én! Hogy vagy?
Ez hihetetlen! Csodásan nézel ki!
Köszi. Aranyos vagy.
Mert most nincs felpüffedve az arcom, és nem folyik rajta a smink.
De vicces vagy!
Anya és Sonia özvegyekként találkoztak, mindig együtt sírtak a temetőben.
De most már úgy tűnt, hogy Sonia felhagyott a gyásszal.
Mondd, mi járatban erre?
Biztosan „énnapot” tartasz. Hm?
„Énnapot”?
Ugye? Az anyák nagy dilemmája.
Egész életünkben a gyerekeinket neveljük, tanítjuk, meg dolgozunk.
Aztán hirtelen már nem kellünk nekik,
és nem tudjuk, mihez kezdjünk magunkkal.
- Igen. - Rosszul mondom?
Pontosan így érzek.
Mindent megpróbáltam, de el vagyok veszve.
Ay, ne szemérmeskedj! Mi a titkod?
Hát, nem tudom, az-e, de...
eljárok egy helyre, ami megváltoztatta az életemet.
Lehet, neked is beválna.
Ó, hűha!
- Nézd meg! - Jó! Köszönöm.
- Beszélhetnénk? - Aha.
Hiszen a sárkányom sosem fog szárnyalni,
ahogyan a kapcsolatom sem.
De mondd csak!
Jó.
Juliáról van szó.
Nagyon stresszes a butikmegnyitó miatt, aggódok érte.
Ez tényleg probléma.
Nyilván kisebb, mint az enyém.
Amióta Lupe egy hónapot adott Lorena eljegyzésére,
csak ismerkedünk.
Érted?
Találtam egy kapcsolati tesztet a Dulce Vita magazinban,
amit édesnek tartottam.
- Az! - Nem az!
Nem édes.
Csak 13%-ot értünk el a teszten.
Szinte semmiben sem értünk egyet.
Zene, filmek, pavlovi reflex...
Az csak azért tetszik neki, mert szereti a pavlovát.
Ugyan! Juliával is megcsináltuk azt a tesztet.
Semmi értelme.
Tényleg? És nektek mennyi lett?
Kilencvenhét százalék.
Nyilván.
Máximo, neked nincs is bajod.
Csak szeretném elvonni Julia figyelmét a munkáról.
Hogy pihenhessen.
Hát, van egy új, eldugott hely.
La Puerta Secreta Cantina.
Vidd el, ott biztos jól érezné magát!
A guacamoléjuktól állítólag a szavad is elakad.
Tökéletes lesz.
Vagy legalábbis 97%-ban.
Igazából 98 lett.
Visszafogtam magam, hogy jobban érezd magad.
Ay, Memo! Fel a fejjel!
Lorenával biztosan sok közös van bennetek.
A sajt. Mindketten szeretjük a sajtot.
Csak ezt a kérdést találtuk el.
A sajt jó!
Ez tetszik.
Férfiasabbnak tűnök.
Eközben a városban
Sara és Esteban vásárolgatását három fresa zavarta meg.
Sajnálom, señorita, de ez korrekt ár érte.
Kézzel készítettem a karkötőt. Meg kell kérnem a munkám árát.
Jobb ötletem van.
Annyit fizetek érte, amennyit szerintem ér.
Inkább annyit, amennyit az úr kér!
Várj! Komolyan eprekhez beszélt?
- Eprekhez? - Aha. Nem azt jelenti a „fresa”?
Dios mío!
Nem, szlengben a „sznob lányokat” is takarja.
Igen, így már értem. Folytasd!
Tessék?
Hé, Sara, inkább menjünk!
Igen, Sara.
Hallgass a pasidra!
Ő a mostohaapám. De...
mivel te apuci kislánya vagy, értem, hogy miért tetszik annyira.
Ugyan, lányok!
Ennek sosem lesz pasija.
Nem hallottátok? Ő egy tortillera.
Ugye tudod, hogy az a tortillakészítő nőt jelenti?
Fura egy sértés.
Nem. Úgy értettem: „Egy csaj, aki a lányokat szereti.”
Ez sem túl konkrét meghatározás.
Te is szereted a lányokat.
Nem.
Nos, hallottátok. Leléphettek.
- Nem bír titeket. - Ay, de! De.
Kiforgatod a szavaimat.
Nem. Te nem használod a jó szavakat.
Ha engem akarsz felbosszantani,
megspórolom neked az időt: leszbikus vagyok.
Ti meg a genyó lányok, lófonattal.
Jó szőrszálhasogatást!
És ha megéheztek, a sarkon árulnak répát. Nagyon finom!
Eközben Lupe még mindig nehezen fogadta el,
hogy Lorenát előléptették a mosodából,
és az új beosztottja sem könnyítette meg a dolgát.
Gondolkoztam.
Mikor jöttél rá, hogy szereted a mosást?
- Kellett a pénz, szereztem egy munkát. - Érdekes.
Tudod, csak... szerintem fontos,
hogy rendesen megismerd a munkatársaidat.
Hogy lehámozd a lelkük hagymáját.
Ott van a jó rész.
- Akkor sírunk. - Én is mindjárt.
Kérlek, mondd el, te hogyan közelíted meg, Lupe!
Hogyan írnád le a filozófiádat a mosást illetően?
Egy kanál mosószer adagonként.
Komoly? Azt hittem, tízszer annyi kell.
A fenébe!
HAMAROSAN NYITUNK
Nem, ez nem zavar,
de a polcok legyenek lentebb, hogy elférjen a tükör!
Köszönöm. Hé!
Még egy dolog.
Utálom ezt az oszlopot.
- Elmozdíthatjuk? - Az egy tartóoszlop.
Tehát igen?
Álljon meg! Kezeket fel! Munkát beszüntetni! Itt a mókazsaru!
Ez a mentő hangja.
A lényeg... hogy vészhelyzet adódott.
Túl sokat stresszelsz, ezért elviszlek lazítani.
Most? Nem lehet. Túl sok a dolgom.
Légyszi! Csak egy délutánról van szó!
Ne kelljen megint szirénáznom!
Jó.
Sara! Úgy elhúztál!
- Nem is tudtunk beszélni. - Tudom, túlzásba estem a lányokkal.
De megérdemelték.
Ó, nem haragszok rád.
Igazából lenyűgöztél.
Érthetően fejezted ki az érveidet, és meglepted az ellenfeleidet.
Igen, az jó volt.
Nem, ez már vita volt.
Lesz egy verseny itt, Acapulcóban.
Szerintem benevezhetnél rá.
A győztes egyetemi ösztöndíjat kap.
Akár az Államokba is.
Honnan tudsz róla?
Mert én is versenyeztem.
Nézd csak!
Ez a kedvenc vitakönyvem.
Hát nem gyönyörű?
Te vitakörös voltál?
De te annyira... te vagy!
Már az anyukád köhintésére is meggondolod magad.
Hát, legyőzhetetlen voltam.
Úgy hívtak: „Esteban-átor.”
Mert mindenkit lesöpörtem a színpadról.
Nem szó szerint. De érted.
Köszi, de nem érdekel.
Ó! Jól van.
Azért itt hagyom, hátha meggondolod magadat.
Az ötödik fejezettől eldobod az agyadat.
Már nem szó szerint.
Ó, és...
szerintem nem érdemelted meg, amit azok a lányok mondtak neked.
Sara is így gondolta.
És az az ösztöndíj is jól hangzott.
Végre messzire kerülne az acapulcói fresáktól.
Akár egészen New Yorkig.
Jó, igazad volt.
Tényleg nagyon klassz hely.
Látod? Úgy örülök, hogy igent mondtál!
Most elfelejtheted a gondjaidat, hogy kiélvezzük ezt az eldugott helyet.
Csak mi ketten.
Máximo! Julia!
Memo?
Micsoda meglepetés!
Szia, csajszi!
Üdv! Isten hozott a La Puerta Secretában!
Ó, szeretnétek egy asztalnál ülni?
- Ne fáradjon vele! - Nem fáradság.
- De tényleg... - Már kész is!
Ó, micsoda kiszolgálás!
Jó. Kicsit változott a terv, de így is remek lesz.
Ritkán tudunk együtt lenni kedves barátainkkal!
Mi a fenét keresel itt?
Te ajánlottad ezt a helyet nekem.
Igen. De olyan jó ötlet volt, hogy elloptam magamnak.
Kell találnom valami közöset Lorenával.
Oké, jöhet az előétel?
Á, naná!
Nézd, mi amor! Itt van queso fundido.
Te és én is szeretjük a sajtot.
Megfelezünk egy adagot?
Nem, köszi. Nem szeretek osztozkodni.
Én a rákot kérem.
Nem szeretsz osztozkodni?
Norának csak a szórólapon járt a feje.
3. TEREM
Elmondott tíz Ave Mariát,
és elindult, hogy megnézze magának a helyet.
Valahogy sikerült eljutnia idáig úgy, hogy egy ismerőssel sem találkozott.
Diane-t leszámítva.
- A fehér nő! - Bocsi a késésért,
de úgy tűnik, nem parkolhat keresztben az ember! Nahát!
Várj! Diane?
Mármint a főnökasszony? Mit keresett ott?
Emlékszel, hogy évekig fitneszkazettákat készített?
Emlékszek-e? A Combok luxuskivitelben a kedvencem.
Nos, mint kiderült, ezekkel az órákkal töltötte a saját „énidejét”.
Amire anya nem állt készen.
Doña Nora, te vagy az?
Te meg mit csinálsz itt?
Táncolok?
Ezt nem értettem, de gyere ide! Az újak mindig elöl állnak!
Nem kell. Jó vagyok én itt.
Ó, nem!
Te is legyél a csapat tagja, hiszen itt vagy!
Süt a nap...
...elő a combokkal!
Hurrá...
Milyen jó lehet a szerelmeddel osztozkodni!
Szerelmem, biztosan nem kérsz a chapulinesemből?
Beledobok egyet a szádba.
Mint a hibachin!
- Utálom a hibachit! - Tessék?
Dehát az az ízélmény és a harcművészet keveréke!
Ami együtt...
Egy uncsi tésztaételt ad ki.
Hé!
- Mit csinálsz? - Emlékszel a próbababára?
Rájöttem, hogy a pánt zavart rajta.
Tehát ha átteszem ide, akkor jobb lesz a fazon.
Ez szuper.
De most nem szabadna dolgoznod.
Lazulnod kéne, nem emlékszel?
Ez neked lazulás?
Vulkánt csinálnak a hagymából!
Elrontod a terveimet Juliával.
Ne parázz már azon a kvízen, inkább ismerkedjetek!
Ó, elnézést!
Memo memorizálta a parancsot.
Látod? Minden rendben!
Mostantól minden sima ügy.
Máximo?
Isabel?
Az igen!
- Micsoda... meglepetés! - Az.
Meg más szóval is jellemezhetjük.
Mit csinálsz itt?
Épp várok valakire. Addig iszogatom a palomámat.
Na ne! Paloma!
Isabel Paloma anyukája!
A francba!
Ügyes vagy, Hugo.
Tényleg Isabel Paloma anyukája.
És milyen jó anya!
Aznap este történt, amikor szétmentetek Juliával?
Uramisten! Akkor csináltátok Palomát?
1985 volt. Nyugi már! Ki se jön a matek.
Már nem tudom, mit higgyek. Egyáltalán te vagy a nagybácsim?
Hugo! Azért vegyél levegőt!
Be, be!
Ki!
Be!
És ki!
Jó, mindjárt eljutunk odáig, csak koncentrálj, jó?
Hát, szívesen maradnék, de most megkeresem a...
Elnézést, señora! Még nincs kész az asztala.
Addig leül a barátaihoz? Hozok önnek egy széket.
Ne!
Ne... álldogálj itt!
De jó!
Oké, mis queridas fabulosas!
Öt, hat, hét, és brazos, brazos!
Piernas, piernas!
Brazos, brazos!
Piernas, piernas!
Most ezt!
Mutassátok az erőtöket! És oldalra!
Három, négy!
Gyerünk, Nora! Friss házas vagy. Mutasd, hogyan hajolgatsz!
Uno, dos, tres!
És körzés!
És megint!
Nora, állj meg!
Vagyis „estop”!
Semmi baj.
Jobban értem az angolt, mint beszédül.
Jó, akkor gyere vissza! Kérlek!
Nem lehet. Én... Nem tudok jól táncolni.
Kit érdekel? Itt nem ítélkezünk!
A lényeg, hogy önmagad légy, és bátorságot meríts belőle!
Ezért kezdtem el itt tanítani.
Nekem is kellett egy hely,
ahol kizárhatom a külvilágot és mások véleményét,
- hogy szabad lehessek, tudod? - Tudod.
Nora! Aquí nem kell perfectónak lennem.
Aquí csak egy mujer vagyok.
Egy mujer remek csípőtolással.
Ez!
És te is képes vagy rá!
Na tessék!
- De a többiek... Engem néznek. - Felejtsd el őket!
Csak hunyd be a szemed,
és képzeld azt, hogy egyedül vagy a teremben!
Táncolj önmagadnak! Senki másnak!
Jó. Megpróbálom.
Fantástico!
De ez a hacuka no bueno. Keresünk neked valami mást.
Ó, valaki meggondolta magát?
Átvágtál. Ez olyan, mint a tanulás!
Tudom, tudom, utálsz tanulni.
Nem, Esteban. A tanulás utál engem!
Unalmas és hülyeség, mint ez a könyv.
Elpocsékoltam vele két órát!
- Az semmi. Adj neki több időt! - Minek?
Én nem értek az ilyenekhez.
A suliban mindig egyféle megoldás van, amit sosem tudok.
Semmi értelme!
Tudod, igazad van.
Túl nehéz ez neked. Nem boldogulnál vele.
Tessék? Ez nagyon ad hominem megszólalás volt.
Ezt nem értem.
Amikor az embert támadod, nem az érveit.
A vita legrosszabb módja.
Tényleg?
Állítólag működik.
Ez ad populum.
Attól, hogy állítólag működik, attól még nem igaz!
Benne volt a könyvedben.
Jól van.
Tehát ismersz pár kifejezést.
Attól még nem tudod őket egy vita során alkalmazni,
ahol az érvek összevissza röpködnek.
Ami azt illeti, amikor sarokba szorítanak, akkor tudom, mit mondjak.
Amikor mindenki más csak makog, én világosan látom az érveimet.
Ez az a tehetség, amiről beszéltél, és ezért is fog ez nekem menni.
Gratulálok! Sikeresen megindokoltad, hogy miért lehetnél vitakörös.
Esteban-átor.
Végzett a szárító!
Azt hittem, csak egy perce nézem, de annyira hipnotizált!
Már órák óta bámulom ezeket a köntösöket.
Órák óta?
Csak 20 perc kell nekik!
Ó, de cuki! Nem tudtam, hogy gyerekméret is van.
Nincs. Ez a nagyméretű volt.
Lupe még sosem látott Chadnél rosszabb mosodást.
De mivel a főnökasszony fia volt,
ki kellett valamit találnia, hogy megszabaduljon tőle.
Gratulálok, Chad!
Előléptetlek.
Komolyan? Miért?
Nem tudok neked többet tanítani.
Most már kirepülhetsz.
Jó messzire.
- Mit is mondhatnék? - „Ég veled!”
Sokat jelentett nekem.
Előtte alig beszéltünk két szót.
De most már látlak.
Mármint nélküled... a lelked, a kedvességed nélkül...
a Las Colinas anyaga szétfoszlana.
Szó szerint.
Ez csak egy munka.
Nem. Nem, Lupe.
Lupita! Szabad?
- Nem. - Lupita!
Ahogy törölközőről lepedőre röppensz, az szinte dalba illő.
És te vagy az énekesmadár.
Isabel!
Jó látni. Mióta nem beszéltünk?
Nem is tudom,
azt hiszem, azóta, hogy Máximo bevallotta: téged szeret, nem engem.
Úgy három hónapja? Körülbelül.
Ez az Isabel...
Nagyon kínos.
Végre valami, amiben egyetértünk!
Hagyd már abba!
Sajnos csak hozzátettem Julia terheihez.
De szerencsére még volt valami, ami megmenthette a napot.
A La Puerta Secreta világhírű guacamoléja.
Na! Ki kóstolja meg?
Én! Bármit, csak ne kelljen cseverésznem...
Igen. Együk meg, aztán menjünk!
Kívánságuk számomra parancs.
Még nincs is elkészítve?
Íme a show sztárja!
Ez az apróság Michoacán dzsungeléből származik.
Egyszerre selymes és pikáns,
amely ízkombináció tökéletesen tükrözi büszke kultúránkat.
Ennek a gyönyörűségnek a története
messze-messze vette kezdetét, egy Calixto Gutierrez nevű ember farmján,
aki a Red Sharks focicsapatban játszott.
Elég! Inkább megcsinálom én!
Adja ide!
Julia! Julia!
Add át a mozsárt!
Figyelj, tudom, mérges vagy...
Persze hogy az vagyok! Nem is akartam idejönni.
- Bocsi! Azt akartam, hogy lazíts! - Pont ez az, Máximo!
Én nem akartam lazítani!
Én a butikomon akartam dolgozni, de te nem hagytad!
Mit tehettem volna?
Annyira sokat stresszeltél! Nem jó így!
Kinek? Neked vagy nekem? Mert én tök jól elvoltam.
Anya megfogadta Diane tanácsát, és kizárta a külvilágot.
- Hölgyeim! - Bár nem tudom, mit gondolhatott akkor...
Most ragyoghattok!
...valahogy így képzeltem el.
A valóságban még mindig le volt maradva egy kicsit.
De ez nem volt baj,
mert átjárta a ritmus, önmagáért táncolt.
Hová lettek?
Miután Lorena külön guacamolét kért,
Memo megharagudott, és elmentek.
Julia is lelépett.
Totál elszúrtam a dolgot.
Csak segíteni akartam, hogy elszakadjon a munkától.
Mármint hogy megmentsd a munkától?
Nincs rá szüksége. Ez az ő munkája. Tudja, mit csinál.
Tudom, de néha mindenkinek le kell lassítania.
Mondja a srác, aki sosem áll le.
Te és Julia sokban hasonlítotok egymásra.
Ambiciózusak vagytok, lelkesek, makacsak.
Pont a szenvedélyessége az, ami megfogott téged.
Hát, tényleg hasonlítunk egymásra.
Kilencvennyolc százalékban.
Nem csoda, hogy olyan jól működtök.
Szinte már bosszantóan.
Jó, hogy összefutottunk.
Fura, hogy összefutottunk.
Azt akartam mondani...
hogy bocsánatot kérek a szakításunkért.
Ne érezd úgy, hogy...
Isabel?
Megjött a pasim.
Nem fontos.
Úgy tűnik, végül minden jól alakult.
Lorena!
Lorena, ne!
Ne szállj fel a buszra!
Csak tíz perc múlva jön.
Elég lett volna lendületesen sétálnom.
Bocsánat a mai viselkedésemért! Csak...
Elhalasztottuk az eljegyzésünket, hogy jobban megismerjük egymást.
- De most már túl sokat tudunk. - Várj!
Ez az egész a miatt a hülye kvíz miatt volt?
Az csak egy szórakoztató rovat!
Hiszen egy magazinban volt!
De...
mi van, ha túl kevés a közös vonás?
Ha úgy döntesz, hogy nem én vagyok a társad?
A 13% nem túl nyerő szám.
Kit érdekel?
Tudod, kinek volt kevesebb mint 13% esélye?
Hugo Sáncheznek, amikor Spanyolországba ment, de mégis gólkirály lett.
Ezt honnan tudod?
Utálod a focit.
Utáltam is.
De miután rájöttem, milyen fontos neked,
elkezdtem meccseket nézni, és...
Nem is tudom. Egész érdekes.
Ay, Lolo!
Ezt miattam tetted?
Ilyen az, ha az ember szeret valakit.
Hát szeretsz?
Én is szeretlek.
Ez is közös bennünk.
Nézd csak!
A focirajongásunk miatt most már 18%-on állunk.
Ay, te...
Butus!
Minden kapcsolatnak megvannak a nehézségei.
- Benne vagyok. - Tudom.
Csak annyi, hogy...
Itt. Ezt nem értem.
Néha túl kell lépnünk a különféle elvárásokon.
Jövő héten is jössz, sí?
Igen!
Máskor meg kell találnunk a közös hangot.
Mi a filozófiád a mulcsot illetően?
Előfordul, hogy a nehézségek szinte leküzdhetetlenek.
Kinek kellenek a szavak?
Ám akár meglepetést is tartogathatnak.
Aznap úgy döntöttem, nem változtatom meg Juliát,
hanem inkább segítek a szenvedélyében.
Hoztam neked guacamolét.
Megérte megvárni. Három kerek év volt.
Mit csinálsz itt?
Szeretek személyesen megalázkodni.
Sajnálom, Julia.
Nem akartam azt éreztetni veled, hogy nem fontos a munkád.
Mert az.
Hiszen te vagy benne, a szenvedélyed.
Ami csodálatos.
Hát, nem minden lány varr a földön fekve.
A földön, a tetőn...
Ahol csak akarsz.
Tiszteletben tartom a módszeredet.
Ezt otthagytad.
Köszi.
Lehet, mégis tartok egy kis pihenőt.
Nem. Vár a munka.
Hoztam pár iratot, úgyhogy ne vond el a figyelmemet!
Sőt, mostantól a szemkontaktus is tilos!
- Nem láttam semmit. - Oldalra pislantottál.
Együtt átvészeltük az estét,
ahogy még sok másik estét is.
Csak a 90-es években...
amikor olyan menő szőkített tincseim voltak...
jöttem össze újra Isabellel.
Mi történt?
Hosszú történet.
Nálad mi nem az?
De Isabellel sosem voltunk jó páros.
Mire rájött, hogy terhes,
már szétmentünk.
Palomának még csak a létezéséről sem tudtam, amíg le nem nyomozott 13 évesen.
Miért nem mondta el Isabel?
Csak a munkámra koncentráltam.
Nem voltam túl jó apatípus.
Szerintem csak Palomát és magát védte.
- És talán engem is. - Érthető.
Bár a szőkített tincsekről lenne pár kérdésem.
Nekem is. Heccből csináltad, vagy...
Neked nincs jogod a hajamon viccelődni.
De a juliás dolgot még mindig nem értem.
Miért nem mondod el a történet végét?
Mert talán azt remélem, hogy még nincs vége.
Oké, fiúk! Megérkeztünk.
Hihetetlen, hogy 20 év telt el!
De az a varázslatos a Las Colinasban,
hogy bármennyire is megváltozol...
a hely ugyanolyan marad?
Miért rózsaszínnek képzeltem?
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra