Hvordan kan Julia ikke være moren hennes? Hvorfor hører jeg fortsatt på historiene?
Jeg burde skamme meg. Jeg burde skamme meg.
Han tok det visst godt.
Ja, ja.
Jeg skulle nok ha sagt det tidligere at Julia ikke er moren din.
Men det hadde ikke vært en like god historie.
- Han er interessert i deg og Julia. - Han er ikke alene.
Vær så snill, kom på minnegudstjenesten. Kommer ikke Julia, trenger jeg støtten.
Kommer Julia, trenger jeg også støtten. Bare kom.
Ok. Jeg skal prøve.
Ok, vennen.
Vi ses.
Kom hit.
- Du er flott! - Ja.
- Får se hvordan det går med Hugo. - Lykke til, Máximo.
Er ikke Julia Palomas mor? Hvordan? Hun er din eneste ekte kjærlighet.
Unnskyld deg? Jeg har hatt mange kjærligheter.
Ava, Naomi, Carla, Monica, Erica, Rita...
Ok, nå siterer jeg "Mambo No. 5".
Poenget er at Palomas mor potensielt kan være et par ulike personer.
Hva betyr det? Hva skjedde med deg og Julia?
- Og hvorfor fikk du meg til å bry meg? - Hugo, pust. Jeg beundrer din lidenskap.
Jeg skal fortelle deg alt når den tid kommer.
Kode for "finn deg til rette".
- Skal ikke du kjøre? - Jeg bare sjekker speilene.
For å skjønne hva som skjedde, må du virkelig kjenne Julia.
Men først: Sommeren begynte, og Las Colinas var stedet å være.
Memos barneklubb var en velsmurt maskin.
Herregud, for noen fantastiske halskjeder. Godt jobbet.
Flott fargekombinasjon.
Ops, du gjorde det igjen, Britney. Dette er mitt blad.
NY LEPPESTIFT
Jobb videre, ok? Ok.
HVOR GODT PASSER DERE SAMMEN?
Så han fikk mer tid til å fokusere på Lorena.
Alejandro, jeg kan ikke trylle på én dag.
Alejandro Vera pustet Diane i nakken...
Slutt.
...som kanskje gjorde luften varmere?
Det så sånn ut for Héctor, som fortsatt hadde følelser for sin gamle flamme.
Pokker. Det er vellystig vifting.
Sara hadde kommet ut, og hun prøvde noen nye stiler.
Hva har skjedd med ermene? Ble du angrepet?
Mamma, dette er stilen.
La oss handle klær til helgen og kjøpe noe med ermer.
Nei. Jeg vil ikke at du skal velge klærne mine.
Esteban kan ta meg med. Han vet når han ikke skal ha meninger. Ikke sant?
Ja!
Eller nei.
Det gjorde at Nora følte seg formålsløs og alene igjen.
Den store åpningen av Julias kjolebutikk nærmet seg med stormskritt,
og stresset tok knekken på henne.
Julia!
Jeg trodde du var død.
Var det din første tanke, og ikke "Julia trener nok situps"?
Jeg trodde i hvert fall ikke du sydde i den stillingen. Hva driver du med?
Jeg fikk kink i ryggen av å lene meg over kjolene, men jeg ville ikke slutte.
- Denne stillingen ga mening. - Hvordan? Du må ta en pause.
Skatt, butikken åpner om tre uker.
Jeg har en full timeplan. Jeg må jobbe, spise, jobbe, jobbe.
- Hva med sove? - Ikke vær tåpelig.
- Jeg kan ikke sove på jobben. - Så kanskje du burde dra hjem.
Hvordan skal jeg da jobbe? Stol på meg. Jeg har alt under kontroll.
Nå fikk jeg strekk i hoften! Jeg legger meg på siden og jobber.
Ja, dette funker.
Hallo. Kan jeg få...
- Unnskyld, jeg var her først. - Unnskyld, jeg så ikke...
Nora?
- Sonia? Er det deg? - Ja! Hvordan går det?
Dette er utrolig! Du ser fantastisk ut!
Takk, så snilt av deg.
Jeg ser nok bedre ut uten hovne øyne og rennende maskara.
Du er så morsom.
Mamma og Sonia møttes som enker som gråt på gravlunden sammen.
Det så ikke ut som om Sonia sørget lenger.
Hvorfor er du her? Du har nok en "meg-dag", eller hva?
- Hva er en "meg-dag"? - Ikke sant? Det er alle mødres dilemma.
Vi bruker all vår tid på å oppdra barna, undervise dem og jobbe.
Så trenger de deg plutselig ikke mer, og du bare: "Hva skal jeg gjøre nå?"
- Ja. - Ikke sant?
Jeg føler akkurat det samme. Jeg har prøvd alt, men jeg er fortapt.
- Fortell meg hemmeligheten din. - Jeg vet ikke om det er en hemmelighet,
men jeg drar til et sted som har forandret livet mitt.
Det kan forandre ditt også.
Oi.
- Ta en titt. - Ja! Takk.
- Kan vi prate? - Ja. Dragen min kommer aldri til å lette,
i likhet med forholdet mitt.
Men du kan begynne.
Ok.
Det gjelder Julia.
Hun er så stresset over åpningen. Jeg er bekymret for henne.
Det høres ut som et problem. Men ikke like stort som mitt.
Siden Lupe ga meg mer tid til å fri, har Lorena og jeg blitt bedre kjent.
Ikke sant?
Jeg så en quiz i Que Fun om hvor godt man passer sammen, og tenkte: "Så gøy."
- Så gøy! - Nei! Ikke gøy.
Vi tok den, og vi fikk bare 13 %. Vi er nesten ikke enige om noe.
Musikk, filmer, nedsildringsøkonomi. Hun liker det fordi det høres ut som regn.
Julia og jeg tok den samme quizen. Den betyr ingenting.
Jaså? Hva fikk dere?
Nittisju prosent.
Selvfølgelig fikk dere det. Máximo, du har ikke et problem.
Om bare jeg kunne hjelpe Julia med å tenke på noe annet. Slappe av litt.
Det er en ny skjult perle i byen. La Puerta Secreta Cantina.
Ta henne med dit for å ha det gøy.
Jeg har hørt at guacamolen deres endrer livet ditt. Det blir perfekt.
Eller i hvert fall 97 % perfekt.
Vi fikk faktisk 98. Jeg reduserte det med én prosent for å trøste deg.
Memo, opp med humøret. Du og Lorena må ha noe til felles.
Ost. Vi liker begge ost. Det eneste spørsmålet vi svarte rett på.
Ost er bra.
Jeg liker denne. Den får meg til å se mer mandig ut.
Sara og Estebans handletur ble avbrutt av tre fresas.
Unnskyld, men det er en rettferdig pris.
Jeg lagde armbåndet for hånd og må få betalt for arbeidet.
Hva om jeg i stedet betaler deg det jeg syns det er verdt?
- Hva om du betaler det han ber om? - Vent litt. Snakket hun med jordbær?
- Jordbær? - Ja. Er det ikke det "fresas" betyr?
Dios mío.
Det er også slang for "sossete jenter".
Det gir mye mer mening. Ok, fortsett.
- Unnskyld meg? - Sara, kanskje vi burde gå?
Ja, Sara. Hør på typen din.
Han er stefaren min, men jeg skjønner at han er din type, din pappadalt.
Kom igjen, jenter.
Hun ville aldri hatt en type. Hun er en tortillera.
Du vet vel at det betyr en dame som liker tortillaer? Rar fornærmelse.
Nei, jeg mente "ei jente som liker jenter".
Det er enda vagere.
- Du liker jenter. - Det gjør jeg ikke.
Dere hørte henne. Kom dere vekk.
- Hun liker dere ikke. - Jo, det gjør jeg!
Du forvrenger det jeg sier.
Nei. Du bruker feil ord.
Hvis du prøvde å gå meg på nervene, kan jeg si at jeg er lesbisk.
Og dere er mobbere med håret til en hest. Ha det gøy med å være fæle.
Vil dere ha noe å spise, selger de gode gulrøtter rundt hjørnet.
Lupe prøvde fortsatt å komme seg over at Lorena hadde blitt forfremmet.
Og erstatteren gjorde ikke livet hennes enklere.
Jeg har tenkt på noe. Når visste du at du brant for å vaske tøy?
Jeg måtte betale leie, så jeg fikk meg jobb.
Fascinerende.
Jeg syns det er viktig å bli kjent med folkene du jobber med.
Skrelle løken i deres sjel. Det er da vi kommer til de gode sakene.
- Det er da vi gråter. - Jeg gråter.
Forklar fremgangsmåten din, Lupe.
Hvordan beskriver du filosofien din om klesvask?
Én måleskje per vask.
Jeg hadde trodd det var ti ganger så mye.
Pokker!
KOMMER SNART
Nei, det går bra, men de hyllene må være to cm lavere for å få plass til speilet.
Takk. Hei.
Én ting til.
Jeg hater denne søylen. Kan vi flytte den?
Det er en bæresøyle.
Er det et ja?
Stopp! Opp med hendene! Dette er moropolitiet!
- Det er en ambulanse. - Poenget er... at det er en krise.
Du er altfor stresset. Jeg tar deg med ut.
Nå? Jeg kan ikke. Jeg har så mye å gjøre.
Vær så snill. Det er én ettermiddag. Ikke tving meg til å skru på sirenen.
Greit.
Sara. Du dro så fort.
- Jeg fikk ikke tid til å snakke med deg. - Jeg vet jeg gikk for langt,
- men de fortjente det. - Jeg er ikke sint. Jeg er imponert.
Du fikk frem poengene dine så godt og presset motstanderne over på defensiven.
Ja, det var gøy.
Nei, det var debatt.
Det skal være en turnering i Acapulco. Du burde melde deg på.
Vinneren får stipend til å studere på college. Til og med i USA.
Hvordan vet du alt dette?
Fordi jeg gjorde det selv. Se her. Dette er debattboken jeg liker best.
Er hun ikke vakker?
Debatterte du?
Men du er så... deg.
Mamma har fått deg til å ombestemme deg bare ved å kremte.
Jeg var ustoppelig. De kalte meg "Esteban-ator".
Jeg tilintetgjorde alle. Ikke bokstavelig talt, men du skjønner.
Takk. Ikke interessert.
Å. Ok. Jeg legger den igjen her i tilfelle du ombestemmer deg.
Kapittel fem vil få hodet ditt til å eksplodere.
Igjen, ikke bokstavelig talt.
Og bare så det er sagt, du fortjente ikke det de jentene sa til deg.
Sara syntes heller ikke hun fortjente det. Og et stipend hørtes bra ut.
Hun kunne slippe unna Acapulcos fresas, og kunne kanskje dra helt til New York.
Ok, du hadde rett. Dette stedet er kult.
Jeg er så glad for at du sa ja.
Du kan glemme alle bekymringer og nyte denne skjulte perlen.
Bare du og jeg.
Máximo! Julia!
Memo? For en overraskelse.
- Hei, venninne! - Velkommen til La Puerta Secreta.
Vil dere sitte sammen?
- Vi vil ikke være til bry. - Ikke noe bry.
- Nei, vi... - Det er gjort!
Å, snakk om service!
Ok, liten endring i planene, men dette blir flott.
Hvor ofte får vi tilbringe tid med våre kjære venner?
Hvorfor i helvete er du her? Du anbefalte stedet til meg.
Ja, men det var en veldig god idé, så jeg ville dra hit selv.
Må finne noe jeg og Lorena har til felles.
- Hvem er klare for en appetittvekker? - Vi!
Se, kjære! De har queso fundido.
Jeg elsker ost. Du elsker ost.
- Skal vi dele? - Nei takk. Jeg liker ikke å dele.
Jeg tar reker.
Liker du ikke å dele?
Nora tenkte stadig på flygebladet.
ROM 3
Så hun sa ti Ave Maria
og dro for å se stedet selv.
Hun hadde kommet seg gjennom byen uten å bli sett av noen hun kjente.
Bortsett fra Diane.
- Den hvite dama. - Unnskyld.
Man kan visst ikke blokkere et smug med bilen. Tenk det!
Vent. Diane? Sjefen din? Hvorfor var hun der?
Husker du at hun solgte treningsvideoer i årevis?
Gjett om! Favoritten min var Legs Misérables.
Å holde de kursene var visst hvordan hun tilbrakte "meg-tid".
Det var ikke moren min forberedt på.
Doña Nora, er det deg?
Hvorfor er du her?
Danser?
Vet ikke hva det betyr, men kom hit! Nye dansere forrest.
Det går bra å være her.
Å nei! Du skal føle deg velkommen, for du kom deg hit.
Og solen skinner...
...så frem med våre skinker!
Jippi.
Det må være fint å dele noe med en du elsker.
Kjære, vil du ikke ha en av mine chapulines?
Jeg kan kaste den i munnen din.
- Som hibachi! - Jeg hater hibachi.
Hva?
Men det er den beste blandingen av mat og kampsport!
- Det hele kulminerer i... - En helt gjennomsnittlig wokrett.
- Hei. Hva gjør du? - Husker du utstillingsdukka mi?
Jeg innså at det var stroppen som plaget meg.
Hvis jeg flytter den til denne siden, vil kjolen passe bedre.
Det er flott, men det er ikke meningen at du skal jobbe.
- Det er meningen at du skal slappe av. - Syns du dette er avslappende?
De lager vulkaner av løk!
Du ødelegger planen min med Julia.
Slutt å tenke på den dumme quizen og bare kom overens.
Å, unnskyld.
Memo mottatt av Memo.
Alt i orden! Fra nå av lover jeg at det vil være grei skuring.
Máximo?
Isabel?
Oi.
For en overraskelse.
Ja.
- Det, og noen andre ord jeg kommer på. - Hvorfor er du her?
Jeg venter på noen. Slår i hjel tid med en paloma.
Fy søren! Paloma! Isabel er Palomas mor.
Pokker!
Du er dyktig, Hugo.
Isabel er faktisk Palomas mor.
Og en fantastisk mor.
Var det kvelden da det ble slutt mellom deg og Julia?
Var det den kvelden dere skapte Paloma?
Det var 1985. Slapp av. Regnestykket går ikke opp.
Vet ikke hva jeg skal tro lenger. Er du engang onkelen min?
Hugo! Du glemmer å puste. Inn, inn.
Ut.
Inn.
Og ut.
Jeg kommer meg til alt det. Bare vær tålmodig. Ok?
Ok. Jeg skulle gjerne ha blitt, men jeg skal finne...
Beklager, bordet ditt er ikke klart.
Vil du sitte med vennene dine mens du venter?
Ikke!
Ikke... noe problem.
Så gøy.
Ok, mis queridas fabulosas!
Fem, seks, sju og brazos, brazos.
Piernas, piernas.
Brazos, brazos.
Piernas, piernas.
Denne delen.
Vis meg makten deres! Og len dere.
Og tre, og fire.
Nora, du er nygift. Vis oss trinnene.
Uno, dos, tres.
Og rundt.
Nora, stopp!
Jeg mener, "estop"!
Det går bra. Jeg skjønner engelsk bedre enn jeg spiser det.
Ok, så kom inn igjen. Vær så snill.
Nei, jeg kan ikke. Jeg er ikke en god danser.
Hva så? Vi dømmer ikke her. Du skal være deg selv og finne makten din.
Det var derfor jeg begynte å undervise. Jeg trengte også et sted
hvor jeg kunne ignorere omverdenen og andre folks meninger
- og bare være fri. Vet du hva jeg mener? - Nei.
Nora.
Aquí trenger jeg ikke å være perfecto.
Aquí er jeg bare en mujer.
En mujer med fantastiske bekken-støt.
Det er dette.
Og du greier det også!
Sånn, ja!
- Men kvinnene ser på. - Glem dem.
Du bare lukker øynene, ser for deg at du er den eneste der, og så danser du.
For deg. Ingen andre.
Ok. Jeg skal prøve.
Fantástico!
Men de klærne er no bueno. Vi finner noe til deg.
Har du ombestemt deg?
- Du lurte meg. Det er som skole! - Ja da, du hater skole.
Nei, Esteban. Skole hater meg!
Den er kjedelig og dum, som denne boka. Jeg kastet bort to timer på den.
- Det er ingenting. Gi den mer tid. - Hvorfor?
Jeg skjønner ikke slikt.
I timene er det bare én riktig metode. Jeg gjør det alltid feil. Hva er vitsen?
Du har rett. Det er for vanskelig for deg. Du ville nok ikke taklet det.
Unnskyld meg? Det var veldig ad hominem.
Jeg vet ikke hva du mener.
Når du angriper personen, ikke argumentet. Den verste måten å debattere på.
Jaså? Alle sier at det funker.
Det er ad populum. At alle sier noe, betyr ikke at det er sant.
- Det står om det i boka di. - Ok.
Så du kan noen begreper. Det betyr ikke at du kan benytte dem i en kamp
når argumentene kommer flyvende.
Når jeg har ryggen mot veggen, er det som om jeg ser argumentet.
Når andre begynner å snuble i ordene sine, finner jeg mine.
Det er gaven du snakket om, og det er derfor jeg takler det.
Gratulerer. Du argumenterte godt for hvorfor du burde være en debattant.
Esteban-ator.
Tørketrommelen er ferdig!
Jeg skulle se på et øyeblikk, men det var så hypnotisk.
Jeg har stirret på badekåpene i timevis.
Timevis? De trenger 20 minutter!
Søtt! Visste ikke at vi hadde badekåper til barn.
Vi har ikke det. Dette var en stor badekåpe.
Chad var den verste vaskeren Lupe hadde sett.
Men han var sjefens sønn,
så hvis hun skulle bli kvitt ham, måtte hun være kreativ.
Gratulerer, Chad!
- Du er forfremmet. - Jaså? Hvorfor?
Det er ikke noe mer jeg kan lære deg. Så nå kan du fly din vei.
Langt vekk herfra.
- Vet ikke hva jeg skal si. - "Farvel" er bra.
Dette har betydd mye for meg. Før snakket vi knapt nok med hverandre.
Men nå ser jeg deg.
Jeg mener, uten din ånd, din varme, ville Las Colinas ha raknet.
Bokstavelig talt.
- Det er bare en jobb. - Nei. Nei, Lupe.
Lupita. Får jeg?
- Nei. - Lupita.
Du glir fra håndkle til laken og tilbake igjen. Det er en sang.
Og du er en sangfugl.
Isabel. Hyggelig å se deg. Hvor lenge er det siden sist?
Jeg tror det var den dagen Máximo sa at han var forelsket i deg, ikke meg.
Så tre måneder? Mer eller mindre.
Klassisk Isabel.
Dette er veldig kleint.
Hei, det er noe vi er enige om!
Kan du gi deg?
Jeg hadde bare gjort Julia mer stresset.
Men heldigvis var det én ting som kunne redde dagen.
La Puerta Secretas verdensberømte guacamole.
Ok! Klare for å spise?
Ja, vær så snill. Alt er bedre enn å småprate.
- Ja, la oss bare spise og dra. - Som du befaler.
Er den ikke laget ennå?
Først har vi showets stjerne.
Denne lille fyren er fra jungelen i Michoacán. Den er både mild og pikant.
Smaken gjenspeiler dualiteten man finner i vår stolte kultur.
Og denne fyren har en vakker historie.
Den begynner på en gård som er drevet av Calixto Gutierrez,
som spilte for Tiburones Rojos.
Nå holder det! Jeg lager den selv!
Gi meg den.
Julia.
Julia! Julia!
Gi meg morteren.
- Jeg vet du er sint, men... - Selvfølgelig. Jeg ville ikke dra hit.
- Jeg ville at du skulle slappe av. - Det er saken. Jeg ville ikke slappe av.
Jeg ville jobbe med butikken, men du lot meg ikke.
Hva skulle jeg gjøre? Du var så stresset. Det var et problem.
For hvem? Deg eller meg? For det gikk bra med meg.
Mamma tok Dianes råd og ignorerte omverdenen.
Greit, damer.
- Jeg var ikke i hodet hennes, men... - Nå er det deres tur til å skinne.
...jeg ser for meg at det så slik ut.
I virkeligheten var hun et par steg bak de andre.
Men det gikk bra, for hun kjente det og danset for seg selv.
Hvor ble de av?
Memo klikket da Lorena ba om sin egen guacamole, og så stakk hun.
Julia har også dratt. Jeg rotet det skikkelig til med henne.
Ville hjelpe henne med å ta en pause fra jobben.
Mener du redde henne fra jobben?
Hun trenger ikke det. Hun vet hva hun driver med.
- Alle trenger å ta det rolig iblant. - Sier fyren som aldri tar det rolig.
Du og Julia er likere enn du er klar over.
Dere er ambisiøse, motiverte, stae.
Du ble tiltrukket av den intensiteten.
Vi er vel ganske like.
Nittiåtte prosent like.
Ikke rart dere funker så godt sammen. Det er irriterende.
Det var fint å støte på deg.
Det var rart å støte på deg.
Jeg ville si at jeg er lei for hvordan det endte mellom oss.
Jeg vil bare ikke at du skal være...
Isabel?
Daten min er her.
Glem det. Det har visst ordnet seg for deg.
Lorena!
Lorena, nei! Ikke gå om bord i bussen!
Den er ti minutter unna.
Skulle ønske jeg bare hadde gått fort.
Beklager at jeg var så sprø. Det er bare det at...
Vi ventet med forlovelsen for å finne ut mer om hverandre.
Men nå er det som om vi finner ut for mye.
Vent.
Er alt dette på grunn av den dumme quizen? Det var bare for moro skyld.
Det ligger i navnet. "Que Fun."
Men hva om vi ikke har nok til felles, og du ikke syns jeg er den rette?
Tretten prosent er ikke et vinnertall.
Hvem bryr seg? Vet du hva annet det var mindre enn 13 % sjanse for?
At Hugo Sánchez skulle dra til Spania og bli toppscorer i år.
Hvordan vet du det? Du hater fotball.
Jeg gjorde det. Men da jeg innså hvor mye det betydde for deg,
begynte jeg å se på kamper, og det var litt interessant.
Oi, Lolo.
- Tenk at du gjorde det for meg. - Det er det man gjør når man elsker noen.
Elsker du meg?
Jeg elsker deg også. Det er noe annet vi har til felles.
Nå som vi begge liker fotball, er vi oppe i 18 %.
Å, du...
Du er så tåpelig.
Alle forhold har sine utfordringer.
- Jeg gjør det. - Jeg vet det.
Det eneste er at... Her. Jeg skjønner ikke denne delen.
Noen ganger handler det om å overvinne ulike forventninger.
Du kommer neste uke, sí?
Ja!
Noen ganger handler det om å finne et felles språk.
Hva er filosofien din om jorddekke?
Noen ganger kan de utfordringene virke uoverstigelige.
Ja, hvem trenger ord?
Men ofte overrasker de deg.
Den dagen sluttet jeg å prøve å fikse Julia.
I stedet møtte jeg henne der hun var.
Jeg tok med guacamole. Verdt hvert minutt av de tre årene det tok å lage den.
Hvorfor er du her?
Jeg foretrekker å legge meg flat i egen person. Unnskyld, Julia.
Mente ikke å få deg til å føle at jobben din ikke er viktig.
For det er den.
Den gjenspeiler deg, lidenskapen din. Som jeg syns er utrolig.
Selv om jeg må sy på gulvet?
På gulvet, på taket. Sy hvor du vil. Jeg respekterer prosessen din.
Du la igjen denne.
Takk.
Kanskje jeg kan ta en liten pause likevel.
Nei. Du har en jobb å gjøre.
Jeg tok med noen mapper, så ikke prøv å distrahere meg.
Fra nå av får vi ikke lov til å ha øyekontakt.
- Jeg så ingenting. - Jeg så at du så på meg.
Julia og jeg kom oss forbi den kvelden, og mange flere.
Det var først på 90-tallet, da jeg hadde en kul frisyre med blonde pigger,
- at Isabel og jeg ble sammen igjen. - Hva skjedde?
- Det er en lang historie. - Det er din greie.
Men Isabel og jeg passet aldri godt sammen.
Da hun fant ut at hun var gravid, hadde vi mistet kontakten.
Jeg visste ikke om Paloma før hun var 13 år og oppsporet meg.
Hvorfor sa ikke Isabel det?
Jeg var så fokusert på forretningen min.
Jeg var ikke typen til å vinne årets far.
Jeg tror hun prøvde å beskytte Paloma og seg selv. Og kanskje også meg.
Det gir mening. Jeg har noen spørsmål om det blonde pigghåret.
Jeg også. Var det ironisk, eller...
Du kan ikke spøke om hår.
Men hvorfor vil du ikke fortelle meg hva som skjedde med Julia til slutt?
Jeg håper at historien vår ikke er over.
Ok, gutter! Vi er fremme.
Tenk at det er over 20 år siden sist.
Men det magiske ved Las Colinas er at samme hvor mye du endrer deg...
...så føles det alltid likt?
Hvorfor trodde jeg det var rosa?
Tekst: Espen Stokka