Jeg kunne aldrig arbejde her nu.
Se lige deres shorts. Så meget tildækket lår.
Nå, selvom det var sjovt at lytte til en uudgivet historiefortæller...
- Det var unødvendigt. - ...går jeg nu.
Hov, min nevø, Hugo. Det er Héctor.
- The Protector? Sejt. - I egen høje person.
Okay. Vi ses til mindehøjtideligheden.
Ja, mindehøjtideligheden. Selvfølgelig.
Nå, Hugo, vi har stadig tid, og der er historier, jeg ikke har fortalt endnu.
Så... Hugo? Hugo... Hallo. Hugo!
Så vigtig er din telefon ikke.
Wow, hørte du det, abuelita? Han sagde, du ikke er vigtig.
- Mamá, undskyld. - Máximo, min dreng.
- Hvor er det godt at se dig. - Det er også godt næsten at se dig.
- Hvor længe har hun været sådan? - Hele tiden. Hun ved det ikke.
...at jeg ikke må flyve, når jeg får nye knæ. Så min... Åh nej.
- Nej, nej. Den gør det igen, Hugo. - Nej...
Gå ind i Indstillinger, og slå filtre fra.
Skal jeg bare trykke...
Det er ikke vores skyld.
Vi voksede ikke op med teknologi som dig.
- Hvad betyder bogstaverne VHS? - At nogen er G-A-M-M-E-L.
Dengang var teknologien enklere.
Film havde stilfulde overgange som persienner eller et ur, der drejer.
Det var det sidste nye.
INTERNATIONAL AV-MESSE
Det var min første messe som assisterende driftsleder,
og jeg var spændt.
Jeg skulle betjene nogle af den tids største hjerner.
Jeg følte mig ustoppelig, indtil...
- Ms. Davies. - Máximo.
- Forstyrrer jeg? - Vi snakkede bare. Dulce kom med kaffe.
- Jeg håber ikke, der er gås i. - Ikke i dag.
- Gås? - Man skulle have været der.
Ms. Davies, jeg håbede, vi kunne gennemgå alting til messen?
Jeg er glad for, du kom, for don Pablo og jeg
har udnævnt Dulce til event-koordinator. Du behøver ikke stå for messen.
- Men... - Du har jo så mange bolde i luften.
Jeg vil gerne have mange bolde. Især hvis de ikke støder sammen.
Sikke noget pjat. Dulce spilder sit talent ved poolen.
Og hun er åbenbart en knag til elektronik.
Måske en gås med elektronik.
Jeg følte mig skubbet ud af vores nye event-koordinator.
Jeg tisser i bukserne!
Dulce og jeg måtte have os en snak.
Hør her. At hente kaffe til Diane og underrette don Pablo er mit domæne.
Skal jeg ikke hjælpe vores chefer?
Nej. Eller jo, men det er ligesom mit område.
Jeg er trods alt i lære som driftsleder.
Undskyld. Har don Pablo garanteret dig den forfremmelse?
- Ikke lige med de ord... - For hvis du føler dig truet
af en ansat, som kun har været her i to måneder, så...
Måske egner du dig ikke til jobbet.
Måske er du bare et lille tudefjæs, som du altid har været.
- Jeg er ikke et tudefjæs. - Husk, hvordan du græd over det bistik.
- Jeg var syv år. - Ni, og du var svag!
Jeg har ventet i årevis på en chance som den her,
og jeg vil gøre alt for at komme til tops.
Også lyve om, at jeg er "en knag til elektronik".
Jeg kan ikke engang bruge en telefon.
- Løj du for ms. Davies? - Jeg må gerne kalde hende "Diane".
Og desuden kan jeg sno don Pablito om min lillefinger.
Don Pablo! Hejsa.
Har du ændret dit overskæg?
Hvor er det elegant. Næste aerodynamisk.
Jeg har trimmet det lidt. Tak, fordi du bemærkede det.
- Det var sødt af dig. - Så så.
Du er vist en rigtig spøgefugl. Utroligt.
Lille tudefjæs.
Don Pablo!
Heldigvis havde min familie en bedre dag.
Efter sommerens træning med Esteban var det tid til Saras debatturnering.
Hun vandt første runde stort.
Den manglende opposition i etpartisystemet
fører til korruption og overtrædelser af menneskerettighederne.
Jeg kan derfor konkludere,
at Mexicos demokratiske proces i sagens natur er mangelfuld.
- Tiden er gået. - Det er min datter!
Ja, det er faktisk hendes, men vi er gift, så det er min datter!
Så du, hvordan hun fremførte sine argumenter og underbyggede dem?
Sveder jeg? Det føles sådan.
For mig er det bare organiseret råben,
men det er dejligt at se Sara gå så højt op i skolen.
- Ja. - Undskyld? Vi så, at De jublede.
- Undskyld, jeg bliver så begejstret. - Det er fint.
Vi ville bare spørge, om De er Esteban Navarro?
Det er ham. Esteban-ator! Vi er store fans.
Goddag.
- Hold da op, har du fans? - Åbenbart.
Jeg blev kendt i debatmiljøet i Acapulco.
Acapulco? I hele delstaten Guerrero.
Ikke så sært, at Deres datter slog vores stort.
- Var det jeres datter? - Ja.
Jeg håber, hun er okay.
Ja, det var da en ære for hende at blive ydmyget af Deres elev.
- Hyggeligt at møde jer. - I lige måde.
- Tillykke. - Tak.
Hold da op.
Nå, min Esteban-ator.
Skal vi tage lidt at spise før næste runde?
Vi mister vores pladser. I perfekt afstand til scenen.
Hvis Sara får nogen til at græde, kan vi se tårerne.
Det er for sjov. Du tager det vel ikke for alvorligt?
Selvfølgelig ikke.
KOM SÅ, SARA!
Tak. Héctor!
Vil du bringe noget op til ms. Davies? Jeg har så travlt.
Jeg vil gøre alt for Diane.
Gracias.
Skæbnen ville, at Lorena havde bedt Héctor
om at bære blomster op til Diane fra Alejandro Vera.
Værsågod.
Er de til mig?
- Fra mr. Vera. - Nå. Jeg troede lige...
Hvis jeg gav nogen blomster, ville det være en meget større buket.
Er det overhovedet blomster nok til at kaldes en buket?
Det er bare venskabelige blomster.
Mellem kolleger.
Nyd din beskedne håndfuld blomster.
Goddag, Alejandro.
Du ved godt, du ikke bør sende mig blomster.
Fordi vi arbejder sammen.
Jeg kan ikke læse beskeden. Måske hvis den var på engelsk?
Jeg ved godt, spansk er romantikkens sprog...
Drinks klokken 17? Er du her i byen?
Jeg skal tænke over det.
Farvel.
Héctor trængte til lidt fred.
Han gik forbi nørderne, som skulle til elektronikmesse,
men han kunne ikke glemme Diane og Vera.
En peso for dine tanker?
Hvornår er du kommet?
Jeg kom med tidevandet, og med det forsvinder jeg igen.
Eller klokken 17, når jeg har fri.
Chad, man skal altså være uddannet for at være livredder.
Det blev jeg, da jeg var 16. For at score piger.
Nu forstår jeg den dybere mening.
Ser du, som livredder redder man liv.
Tænk over det.
Wow. Meget, meget dybt.
Måske det vigtigste job på Las Colinas.
- Så du må nok tilbage til arbejdet. - Det her er mit arbejde.
Du er ude på dybt vand, og jeg lader dig ikke drukne i modløshed.
Det ville blive svært for ham at høre,
men jeg måtte fortælle Memo sandheden om Dulce.
Memo, du ved, at familien betyder alt for mig.
Så i ærlighedens navn er det så muligt...
...bare måske, at din søster er lidt...
Et monster? Fuldstændig, ja.
- Synes du også det? - Ja da! Dulce er frygtelig.
Jeg skaffede hende kun det job, fordi det var en enkelt dag.
Og fordi min mor tvang mig.
Men så blev hun fastansat, og jeg har lukket en ræv ind i hønehuset.
- Så du mener, hun må standses? - Ja.
- Så du hjælper mig med det? - Aldrig i livet.
- Den her samtale er en rutsjebane. - Jeg vil aldrig gå imod min familie.
Min fætter Felipe afslørede engang min bedstemors opskrift på mole.
Siden har ingen set ham.
- Hvad nu, hvis... - Stop. Sig ingenting.
Hvis du gør, er jeg nødt til at fortælle hende det.
- Virkelig? Jeg er jo din bedste ven. - Ja, og jeg ville hade mig selv for det.
Men hun er min søster.
Jeg kan ikke forråde hende, uanset hvor gerne jeg ville.
Det gør man ikke. Og min mor ville slå mig ihjel.
Okay, forstået. Jeg lover at holde dig ude af det.
Godt. Tak.
Og denne samtale har aldrig fundet sted.
Altså! Altid det samme.
Hej, Diane. Hvad laver du her?
Jeg ville lige se, hvordan vores forretning har det.
- Fantastisk. Jeg solgte fem kjoler... - Super. Kan vi tale sammen?
Okay. Det var til en marokkansk prinsesse, men sig frem.
Mellem os to så er der en, jeg måske er interesseret i. Romantisk.
Problemet er, vi arbejder sammen. Og det ved du jo noget om.
- På grund af mig og Máximo. - Og Chad.
Og det var da også lige ved og næsten med dig og Beto.
Meget næsten.
Pointen er, at jeg ikke ved, om jeg skal springe ud i det.
Der er så meget på spil.
Hvornår krydser man den grænse?
Helt ærligt? Man gør det, når man ikke kan vente mere.
Når følelserne er for stærke til, at man kan benægte dem.
Men når du ved det, så ved du det.
Du kan læse spansk, ikke?
Jo, jeg både taler og læser mit modersmål. Hvorfor?
Vil du oversætte det her? Så ved jeg det måske.
Ja, selvfølgelig.
Hun er tilbage. Prinsessen. Med sin mor.
Så må hun være dronning. Kan vi gøre det senere?
Ja, hjælp endelig Hendes Majestæt.
Velkommen!
Jeg stolede ikke på Dulce.
Så indtil jeg kunne slippe af med hende, ville jeg holde øje med hende.
Det er det nyeste videokamera med direkte VCR-afspilning.
Med det kan du filme som Scorsese.
Marty udtaler det faktisk Scorsese.
Bliv her. Jeg skal vise dig noget.
- Hvor længe har du fulgt efter mig? - Hvorfor tror du, jeg gør det?
Det var ikke planen.
Vil du virkelig bekrige Las Colinas' nye yndlingsmedarbejder?
Jeg er ikke bange for dig. Jeg har gennemskuet dit uskyldige ydre.
Ja, men det har de andre ikke. Det er dit ord mod en sød og yndig engels.
Så medmindre du har beviser, vil jeg foreslå, at du klapper i.
Og her har vi vores nye reversmikrofon. Se, hvor lille den er.
Fem timers batteri. Du kan skjule den alle steder.
Alle steder? Sejt.
Sara skulle i anden runde, og Esteban var klar til endnu et blodbad.
I næste runde bliver emnet "et sundhedsvæsen for alle".
Sara smadrer sin modstander, så hun får brug for et godt sundhedsvæsen. Popcorn?
Señorita Gallardos modstander bliver...
Aida?
Er du her? Hvorfor har du ikke sagt, du er debattør?
Måske hvis du havde gidet ringe til mig.
Jeg troede, det kys betød noget, men jeg tog åbenbart fejl.
Det gjorde det. Du forstår ikke...
Deltagerne bedes finde deres pladser.
Held og lykke. Det får du brug for.
Señorita Gallardo, du argumenterer for sundhedsvæsenet, så du lægger ud.
Tiden begynder... nu.
Señorita Gallardo, tiden er startet.
Har hun glemt det?
I dag vil jeg argumentere for, at sundhedsvæsenet...
Fordi jeg mener, at det er noget, vi alle behøver, hvis vi vil...
...kæmpe for... at vi alle sammen har...
Jeg gengiver ikke hele debatten, men det var en total fiasko.
Jeg har aldrig set min mor tabe en diskussion. Det er ret irriterende.
Det ved jeg godt.
Men synet af Aida gjorde hende helt forfjamsket.
Din mor snublede over ordene.
Det endte med, at Aida smadrede hende.
Derfor konkluderer jeg, at min modstander er en djævel,
som kysser piger og ikke ringer til dem,
og jeg må afvise, at hun er anstændigt menneske.
Må hun rådne op i helvede.
Okay, det var måske ikke Aidas sidste ord, men det var underforstået.
Hvad sker der? Nu får du ikke det legat.
Jeg er ligeglad. Den dumme debat var din idé, ikke min.
Jeg skulle aldrig have meldt mig til.
Memo, har du set Dulce?
- Hvorfor? - Bare normale arbejdsgrunde.
Lægger du planer?
- Du vil ikke vide det. - Nej, du har ret.
Godt, for jeg siger det ikke.
- Perfekt. For så siger jeg det. - Har du set hende?
Det kan jeg ikke sige.
- Så var det vist alt. - Det var det vel. Hav en god dag.
Åh nej.
Hvad gør jeg? Jeg tænker kun på...
...kvinden.
Jeg hænger fast. Skovl.
Alle hænger fast. Du må bare grave dig ud af dødvandet.
Spand.
- Gracias. - De nada.
Wow, en funktionsdygtig port.
Den beskytter de små sandfolk fra angribende hære. Bang, bang!
Hvorfor er du så god til det?
I Spanien har vi rigtige slotte.
Da jeg var barn, byggede min far og jeg dem sammen i sandet.
Jeg troede, verden var magisk. At eventyr var virkelige,
og at en tapper ridder kunne gifte sig med slottets dronning.
Men ridderen sendte dronningen lige i armene på en meget rig konge,
som giver hende roser og tager hende med på dumme helikopterture.
Havde de helikoptere i gamle dage?
Hvad? Nej.
Har du ikke... Hør nu efter, Chad.
Pointen er, at livet ikke er så magisk, som jeg troede.
Måske sker eventyr ikke for en fyr som mig.
Eller måske er dit eventyr stadig i gang.
Jeg mangler skaller.
Jeg skulle ikke have vrisset ad Sara.
Men det var vores bedste emne. Vores store chance.
Hvad mener du med "vores" emne?
- Nej, hendes emne. - Hvad mener du med "vores" chance?
Åh nej. Jeg har vist ladet mig rive for meget med.
Du har fået lavet en T-shirt.
To faktisk.
Utroligt.
Hør nu her.
Heldigvis får forældre altid en chance til for at rette op på tingene.
- Jeg er gift med en klog kvinde. - Det vil jeg ikke debattere.
Vil du hjælpe mig?
Jeg synes faktisk, at Esteban-ator skal klare det selv.
Kom så.
I'll be back.
Held og lykke.
Du leder efter mig?
- Hej, Dulce. - Undskyld, Máximo. Hun knækkede mig.
Troede du virkelig, du kunne narre mig?
- Memo, hvor kunne du? - Giv ikke min svage bror skylden.
Du var dum nok til at stole på ham.
En dag gennemskuer de dig! Du kan ikke narre dem for evigt.
Jo, jeg kan.
Ved du, hvor mange kedelige kopper kaffe jeg har drukket med Diane for at ende her?
Alle de gåse-vittigheder. Ingen af dem var sjove.
Men det ved hun ikke.
Hun og don Pablo ser kun, hvad jeg vil have, de ser.
Venlige, uskyldige og åh så søde Dulce.
Máximo, hun trængte mig op i en krog. På mit eget kontor.
Det har aldrig føltes så småt.
Hvorfor smiler du?
- Fik du det hele? - Hvert et ord.
Og billedkvaliteten på det her er helt utrolig.
- Tak, Beto. - Selv tak. Hende Dulce er strid.
Hun kaster lime på mig, når jeg arbejder.
Du ville have, at jeg så den mikrofon.
Så jeg advarede min søster.
Og nu har jeg beviset, der får hende fyret.
Hvor kunne du?
Jeg fulgte alle reglerne. Jeg fortalte dig ikke om min plan.
- Som du ønskede. - Du udnyttede mig.
Du lovede at holde mig ude af det,
men brugte mig som madding i dit lille spil.
Er det bedre end Dulces metoder?
Om noget er det værre. Hun lader ikke, som om hun kan lide mig.
Åh nej. Jeg vælter.
Jeg vælter. Jeg væl...
Nå, i det mindste undgår vi den værste trafik på vej hjem.
- Jeg har ødelagt alt. - Nej, du har ej.
Jeg burde ikke have presset dig.
Men jeg tænker tit på, hvad der var sket, hvis jeg var fortsat som debattør.
- Hvorfor holdt du op? - Min mor.
Jeg måtte ikke forlade Acapulco.
Hun var bange for den store verden, og det var jeg nok også selv.
Min mor er meget overbevisende. Hun fik mig bildt ind, at jeg hader is.
Du elsker jo is.
- Det gør mig ondt. - Ja.
Bare fordi det var min passion, behøver det ikke også være din.
Jeg elsker og støtter dig.
Også selvom du ikke vil smadre hele Guerrero.
Tag venligst plads.
Nu begynder den sidste debat. Skal vi se den?
Sidst Sara så Aida, kørte hun væk i en taxi
og håbede, universet ville føre dem sammen igen.
Og nu stod hun på scenen, inden for rækkevidde.
Nej. Lad os tage hjem.
Men der er en ny turnering i foråret. Det bliver sikkert sjovt.
Især hvis jeg bliver trænet af Esteban-ator.
Jeg har da skrevet tre autografer i dag.
Folk spørger, hvor meget jeg betaler dig.
Jeg kan være din træner, og du kan repræsentere mig.
Måske får jeg aldrig mit eventyr, men jeg har da det her.
Mit ser forkert ud.
- Helt ærligt, hvad ser du? - Helt ærligt?
Babser. Jeg ser to babser.
Jeg ser en dreng uden en far, der lærte ham at bygge sandslotte.
Og andre ting.
Jeg ser stadig babser.
Jeg har prøvet forskellige jobs for at finde mig selv,
men der mangler stadig noget. Jeg begynder at tro, det er min far.
Jeg går en tur.
Hjælp! Hjælp!
Chad, du er stadig på arbejde.
Chad!
Hold ud, jeg kommer!
Jeg er færdig med oversættelsen. Det er smukt.
Tak, Julia. Jeg håber, det kan blive mellem os.
Julia havde ret. Når man ved det, ved man det.
Og da hun havde læst hans ord, vidste Diane det.
Vent lidt.
Løb Diane ud af Las Colinas og ned på stranden
og ind på Las Colinas igen?
Okay, jeg tog mig lidt kunstnerisk frihed.
Men hvad skal jeg så sige? At hun gik i rask tempo gennem hotellet?
- Ja. - Okay.
Hun gik i rask tempo gennem hotellet.
Ti stille. Jeg vil sige noget.
Når jeg tænker på dig, er jeg ved at kaste op.
Tanken om at blotte mig på den måde skræmmer mig.
Men efter at have læst dine ord kan jeg ikke benægte mine følelser mere.
Jeg synes, vi skal være sammen.
Og jeg måtte sige det,
før du får fri.
- Héctor? - Héctor.
Diane nød mr. Veras opmærksomhed
og brugte den til at få samarbejdet til at glide.
Men hun tænkte hele tiden på Héctor.
Du bør behandles som en dronning.
...og reddede den smukke dronning fra det lyserøde slot.
Jeg kan godt lide den side af dig, Héctor. Meget sødt.
Vent, der mangler en side.
Jeg forstår godt, hvis du...
Du tier stille, Paco.
Hvad er det?
Os. Vores første dag på Las Colinas.
Wow.
- Du har ikke engang et billede af Lorena. - Jeg må ikke få et.
Hun siger, hun ser mærkelig ud på billeder. Skørt.
Men det her!
Det var mit livs bedste dag.
Også min.
Den Máximo, jeg kendte dengang, ville aldrig have gjort sådan.
Han var bedre end det.
Jeg ved det godt. Undskyld, Memo.
Man bør ikke vælge mellem venner og familie.
- Jeg troede bare, vi var begge dele. - Det er vi også.
Uden dig ville jeg slet ikke være på Las Colinas.
Jeg ville tjekke busbilletter og ikke udleve min drøm.
Ikke flere beskidte kneb. Jeg må overgå Dulce i stedet.
Wow, de bånd er meget holdbare. VHS vil holde evigt.
Okay, jeg indrømmer, at det var godt. Men vi skal videre.
Jeg har en bedre idé. Jeg kan vise dig rundt.
Jeg har ikke vist dig Vindue mod havet.
De har revet det ned.
- Eller vandfaldet ved poolen. - Det er bare en mur nu.
Affaldscontainerne, hvor Julia og jeg kyssede?
Tío, jeg gider ikke se på skrald.
Jeg ved godt, du trækker tiden ud. Men nu skal vi til mindehøjtidelighed.
Du har ret.
Okay.
Måske kan vi gå en runde mere, før vi går ind.
Man vil ikke komme først til en mindehøjtidelighed.
Kom nu, tío. Der er ikke noget at være bange for.
Diane?
- Du har ikke fortalt, hun er død. - Jeg vidste det ikke.
Nej nej. Min dronning lever i bedste velgående.
Hun spiller Kinky Boots i Fort Lauderdale lige nu.
Hun ville så gerne have været her. Men sådan er livet på scenen.
Jeg har givet mange penge for den der.
Nu kan I kalde mig "Statuerejseren Héctor".
- Nå, vi ses derinde. - Ja.
- Åh gud, hvordan klarer jeg det? - Vi klarer det sammen.
Memo.
Jeg er glad for at se dig.
Vil du virkelig gå derind med Las Colinas' paria?
Jeg har ikke noget valg.
Vi er jo familie.
Vamos.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve