Most már nem bírnék itt dolgozni.
Nézd azt a rövidgatyát!
- Eltakarja a teljes combot! - Aha.
Hát, nagyon jó volt hallgatni
egy kiadatlan szerző történeteit...
- Ezt miért kellett? - De most megyek.
Az unokaöcsém, Hugo!
Héctor.
- Hősies Héctor? - Személyesen.
De menő!
Jól van.
Találkozunk a szertartáson!
Igen. Persze, a szertartás. Hogyne.
Tudod, Hugo, van még egy kis időnk,
és még van olyan történet, amit nem meséltem el a szállodáról.
Na... Hugo! Hugo! Hu... Hé! Hu... Hugo!
Ennyire semmi sem lehet fontos a telefonodon.
Az igen! Hallottad, abuelita. Azt mondta, nem vagy fontos.
- Mamá! Bocsi! - Máximo, m'hijo!
- Örülök, hogy látlak! - Én is örülök, hogy valamennyire látlak.
- Én... - Mióta van így?
- Az elejétől. Lövése sincs. - ...de az orvos
azt mondta, nem lehet a térdműtétem után. Úgyhogy... Jaj, ne!
- Ne, ne, ne, ne! - Aha.
- Ne! Már megint csinálja! Hugo! - Ne...
Menj be a beállításokba, és kapcsold ki a filtereket!
Az meg hol van? A...
Nem a te hibád.
Mi nem születtünk bele a mai technológiába.
Jelent neked valamit az, hogy VHS?
Más néven V-É-N?
Akkoriban még egyszerűbb volt a technológia.
A filmekben menő áttűnések voltak a jelenetek között,
például lehúzták a reluxát, körbejárt az óra mutatója.
Az volt a legmodernebb!
ACAPULCO 1. NEMZETKÖZI AUDIOVIZUÁLIS KONFERENCIÁJA
Ez volt az első konferenciám operatívvezető-helyettesként,
így izgatottan vártam.
Én szolgálhattam ki a korunk legélesebb elméit.
Elememben éreztem magam, mígnem...
Ms. Davies!
Máximo!
Zavarok?
Csak cseverésztünk. Dulce hozott nekem kávét.
- Remélem, nem libás! - Most nem az!
Libás?
Ezt csak mi értjük.
Ms. Davies, gondoltam, átfuthatnánk a konferencia mai programját.
Igazából jó is, hogy jöttél, mert Don Pablóval
épp most léptettük elő Dulcét rendezvénykoordinátornak.
Így neked nem kell felügyelned.
- De... - Ami jó hír,
- mindig feltornyosulnak a feladataid! - Feladattoronyból sosem elég.
Csak ne boruljon a fejemre!
Ne butáskodj!
Dulce tehetsége csak kárba vész ott a medencénél.
Plusz igazi elektronikai zseni.
Azaz liba jó vagyok az elektronikában!
Úgy éreztem, hogy az új rendezvénykoordinátor
egyszerűen félrelökött.
Mindjárt bepisilek!
Ideje volt elbeszélgetnem Dulcéval.
Na, mondom, mi van.
A kávézás Diane-nel, a susmus Don Pablóval az én reszortom.
Akkor ne segítsek a főnökeinknek?
Ne! Vagyis de! Csak ne az én feladataimban!
Hiszen engem képeznek ki operatív vezetőnek.
Bocsáss meg!
Don Pablo biztosra ígérte az előléptetést?
- Nos, nem egészen, de... - Mert ha egy két hónapja itt dolgozó lány
ekkora fenyegetést jelent rád nézve...
akkor talán mégsem te vagy a legmegfelelőbb jelölt.
Sőt,
most is olyan síró-pityogó vagy, mint régen.
Nem is vagyok az.
Emlékszel még, hogy bőgtél, amikor megcsípett az a méhecske?
- Hétéves voltam. - Kilenc, és gyenge!
Figyelj! Én egész életemben egy ilyen lehetőségre vártam,
úgyhogy mindent elkövetek azért, hogy a csúcsra jussak.
Arról is hazudtam, hogy „elektronikai zseni” vagyok.
Még telefonálni sem tudok.
Hazudtál Davies kisasszonynak?
Megkért, hogy szólítsam „Diane”-nek.
És már Don Pablito is a tenyeremből eszik.
Don Pablo! Szép jó reggelt!
Maga... Maga megnyírta a bajszát?
Milyen sima! Szinte már aerodinamikus!
Tényleg megigazítottam egy kicsit.
Köszi, hogy észrevetted, Dulce.
- Édes vagy. - Na, na!
Micsoda humorbomba! Elképesztő.
Síró-pityogó!
Don Pablo!
A családomnak szerencsére jobb napja volt.
Miután Estebannal egész nyáron készültek, eljött Sara nagy versenyének napja.
Az első kört simán hozta.
Az egypárti rendszerben az ellenzék hiánya
korrupcióhoz és az emberi jogok súlyos megsértéséhez vezet.
Ezért állok azon vélemény mellé,
mely szerint Mexikó demokratikus folyamatai elégtelenül működnek.
- Idő! - Az én gyerekem!
Vagyis igazából az övé...
De házasok vagyunk, úgyhogy az enyém!
Láttad?
Ahogy előadta az érveit, tényekkel alátámasztva azokat...
Izzadok? Úgy érzem, izzadok.
Nekem szervezett kiabálás az egész, de azt elismerem,
hogy jó látni Sarát egy ilyen tudományos környezetben.
Elnézést, uram!
Láttuk, mennyire tapsol.
- Elnézést, néha túlzásba esek! - Ugyan!
Csak meg akartuk kérdezni: ön Esteban Navarro?
Ő az! Az Esteban-átor! Nagy rajongói vagyunk.
- Örvendek. - Örvendek.
- Hű! Rajongóid is vannak? - Mit mondhatnék?
Szereztem egy pici hírnevet Acapulco vitaköreiben.
Csak Acapulcóban? Inkább egész Guerrero államban!
Nem csoda, hogy a lánya lenyomta a miénket.
- Az az önök lánya volt? - Igen.
Remélem, jól van.
Ugyan, kérem! Neki volt megtiszteltetés, hogy az ön tanítványa alázta le.
- Örültem. - Én is.
Nagyon örültem.
- Gratulálunk. - Köszönjük.
Híjole.
Na, Esteban-átor,
elmenjünk enni valamit a következő kör előtt?
De úgy elveszítjük a helyünket. Tökéletes távolságra vagyunk a színpadtól.
Így ha Sara megríkat valakit, még a könnyeit is láthatjuk.
De ugye kedvtelésből csinálod... és nem veszed túlságosan komolyan?
Dehogy, drágám!
HAJRÁ SARA!
- Gracias. - Héctor!
Felvinnél egy küldeményt Ms. Daviesnek?
Nem tudok elszabadulni a recepcióról.
Diane-ért bármit. Persze.
Gracias.
A sors fintora, hogy Diane küldeménye...
DIANE DAVIES SZÁMÁRA ALEJANDRO VERÁTÓL
...egy csokor virág volt Alejandro Verától.
Tessék!
Ez az enyém?
- Mr. Vera küldte. - Hirtelen azt hittem...
Hidd el, ha én viszek valakinek virágot, az sokkal-sokkal nagyobb csokor lesz!
Egyáltalán elég szál van itt ahhoz, hogy csokornak nevezzük?
Ez csak egy baráti ajándék.
- Kollégák között. - Aha.
Aha.
Élvezd a satnya csokrodat!
Jó napot, Alejandro!
Tudja, hogy nem szabadna virágot küldenie nekem.
Mert együtt dolgozunk.
Nem értem a levelét, én csak angolul tudok.
Igen, tudom, hogy a spanyol romantikus nyelv...
Egy ital ötkor? Nem is tudtam, hogy itt van.
Még átgondolom.
Viszhall!
Héctornak ki kellett szellőztetnie a fejét.
De ahogy elsétált a kockák mellett, akik az elektronikai konferenciára jöttek,
egyszerűen nem tudta kiverni a fejéből Diane és Vera gondolatát.
Hol jár az eszed, jefe?
VÍZIMENTŐ
Mikor jöttél ide?
A dagállyal érkeztem, és a dagállyal búcsúzom.
Vagy ötkor. Akkor jár le a műszakom.
Chad, én úgy tudom, hogy ehhez kell egy külön képzés.
Azt már 16 évesen megcsináltam.
Azt hittem, segít becsajozni.
De most már látom a jelentőségét.
Tudod, vízimentőként a vízből mentesz ki másokat.
Gondolj bele!
Azta! Nagyon-nagyon-nagyon mély gondolat.
Ez lehet a Las Colinas legfontosabb állása.
Akkor inkább dolgozz!
De most... most dolgozok.
Mély a lelked tengere, és nem hagyom, hogy a bánatodba fulladj.
Bár nehéz lehetett hallania,
egyszerűen muszáj volt elmondanom Memónak az igazságot Dulcéről.
Memo, tudod, mennyire fontos nekem a család.
Tehát az őszinteség jegyében van arra bármi esély,
hogy esetleg a nővéred...
Egy szörnyeteg? Van.
- Te is így látod? - Persze! Dulce borzasztó.
Csak azért szereztem neki állást, mert egy napról volt szó.
Meg anya kényszerített rá.
De állandó állást szerzett magának,
így hát beengedtem a rókát a tyúkólba.
- Szerinted is meg kell állítanunk? - Igen.
- Akkor segítesz megszabadulni tőle? - Kizárt.
Ez a beszélgetés kész hullámvasút.
Máximo, én sosem fordulnék a családom ellen.
Egyszer Felipe kuzinom elárulta valakinek abuela titkos molereceptjét.
A mai napig nem került elő.
- Ó! És ha csak... - Stop! El se mondd!
Ha bármit megtudok, azt muszáj lesz beköpnöm neki.
Tényleg megtennéd?
- De én vagyok a legjobb barátod! - Tudom. És gyűlölném is magamat.
De ő a nővérem.
Nem árulhatom el. Bármennyire is szeretném.
Nem lenne helyes.
Nem mellesleg anya is kinyírna.
Jó. Megértem.
Megígérem, téged kihagylak belőle.
Remek. Köszi.
És ez a beszélgetés sem történt meg.
A fenébe! Mindig!
Szia, Diane!
Mit csinálsz itt?
Gondoltam, megnézem, hogy megy a butikod.
A mai nap szuper volt!
- Eladtam öt estélyit... - Remek. Beszélhetnénk mi, lányok?
Oké. Egy marokkói hercegnő volt a vevő, de jó, beszéljünk rólad!
Bizalmasan megsúgom, hogy érdekel valaki. Romantikus értelemben.
A gond az, hogy együtt dolgozunk.
És hát te nagyon jól ismered ezt a helyzetet.
- Máximo miatt? - És Chad miatt.
És szerintem ott volt az a „se veled, se nélküled” valami Betóval is.
„Se nélküled” volt az.
A lényeg... hogy nem tudom, rászánjam-e magam.
Túl nagy a tét.
Mikor léped át a határt?
Őszintén? Amikor már nem tudsz többet várni.
Amikor mindent felülírnak az érzelmeid.
De amikor eljön a pillanat, biztos, hogy tudni fogod.
Te tudsz spanyolul olvasni, ugye?
Igen. Anyanyelvi beszélőként olvasom és beszélem is a spanyolt.
Lefordítanád ezt nekem?
Lehet, hogy segít a döntésemben.
Hogyne. Persze.
Visszajött! A hercegnő! Az anyjával!
Akkor ő a királyné! Nem baj, ha később nézem meg?
Ó, persze! Szolgáld ki őfelségét!
Isten hozta! Isten hozta!
SMITH ELEKTRONIKA
CSÚCSTECHNOLÓGIÁS JÖVŐ
Tudtam, hogy Dulcében nem bízhatok.
Amíg ki nem találtam, hogyan szabaduljak meg tőle,
inkább szemmel tartottam.
A legmodernebb VHS-kamera, közvetlen VCR-lejátszással.
Ez a kicsike igazi Scorsesét farag önből.
Marty „Szkorszeszinek” ejti.
Maradjon itt! Mutatok még valamit.
- Te mióta követsz engem? - Miből gondolod, hogy követlek?
Erre nem számítottam.
Biztosan hadat akarsz üzenni a Las Colinas legújabb kedvencének?
Nem félek tőled, Dulce.
Én átlátok ezen az ártatlan arcon.
Aha, hát... A többiek meg nem.
A te szavad a kedves és aranyos angyalkáéval szemben.
Úgyhogy bizonyíték hiányában inkább kopj le!
Íme, a legújabb csíptetős mikrofonunk!
Milyen pici!
A kis drága ötórányi üzemidővel rendelkezik, bárhová elrejthető.
Bárhová? Király!
Következett Sara második köre,
és Esteban készen állt az újabb vérfürdőre.
A következő vita témája az általános egészségügy.
Sara úgy eltiporja az ellenfelét,
hogy az általános egészségügyi ellátás ide nem lesz elég. Popcornt?
Gallardo kisasszony ellenfele...
Aida?
Ezt nem hiszem el. Miért nem mondtad, hogy vitakörös vagy?
Talán elmondtam volna, ha felhívsz.
Azt hittem, jelentett valamit az a csók, de ezek szerint tévedtem.
Jelentett is. Nem érted...
Versenyzők! Foglalják el a helyeiket!
Sok szerencsét! Szükséged lesz rá.
Gallardo kisasszony, ön érvel a téma mellett, így ön kezd.
Indítjuk az órát.
Gallardo kisasszony? Elindult az ideje.
Elfelejtette?
Ma amellett fogok érvelni, hogy az egészségügy...
Mert szerintem ez mindenkinek hasznos, ha azt akarjuk,
hogy harcoljunk mind a...
Nem is mesélem el az egész vitát,
annyit mondok, hogy katasztrofális volt!
Még sosem volt olyan, hogy anya elveszített egy vitát.
- Elég idegesítő tulajdonsága. - Hidd el, tudom!
De Aida összezavarta.
Anyukád csak hebegett-habogott.
Végül Aida teljesen eltiporta.
Tehát az elmondottakat összegezve: az ellenfelem egy démonszörny,
aki nyakra-főre lányokat csábít el,
véleményem szerint ő nem jó ember.
Égjen a pokolban!
Jó, lehet, nem így szólt
Aida záróbeszéde, de a lényege ez volt.
Sara! Mi volt ez? Kidobtad az ablakon az ösztöndíjat!
Nem érdekel.
Te akartad ezt a hülyeséget, nem én.
Nem kellett volna hagynom, hogy rábeszélj.
Memo! Nem láttad Dulcét?
- Miért? - Általános munkaügyi okokból.
Forralsz valamit?
- Azt hittem, nem akarod tudni. - Igaz, nem is akarom.
Jó. Mert nem is mondom el.
- Remek. Mert akkor el kell mondanom neki. - Szóval láttad?
Úgy érzem, nem mondhatom el.
- Akkor ennyi. - Bizony, ennyi.
- Szép napot! - Szép napot!
Jaj, ne!
Tanácstalan vagyok. Folyton...
egy nőre gondolok.
Úgy érzem, elakadtam.
Ásót!
Néha mind elakadunk.
Ásd ki magad a gödörből! Vödröt!
- Gracias. - De nada.
Azta! Az egy működő kapu?
Megvédi a kis homokembereket a megszálló hadaktól.
Bumm! Bumm, bumm!
Hol tanultál te ilyeneket?
Spanyolországban igazi kastélyok vannak.
Gyerekkoromban apával megépítettünk egy párat, együtt.
Mágikusnak hittem a világot.
Hogy a tündérmesék léteznek,
és a bátor lovag elnyerheti a kastély királynőjének kezét.
De most a bátor lovag egyenesen a nagyon-nagyon-nagyon gazdag király
karjaiba küldte a királynőt,
és a pasas rózsákat ad neki, meg helikopterezni viszi.
A középkorban is volt helikopter?
Mi? Nem.
Tényleg nem... Koncentrálj, Chad!
A lényeg, hogy a való élet mégsem olyan varázslatos.
Vagy a hozzám hasonló pasik nem élhetnek tündérmesében.
Vagy a te meséd még nem ért véget.
Kell még kagyló.
Nem szabadott volna így felcsattannom.
De ez volt a legerősebb témánk. Itt volt a nagy esélyünk.
Hogyhogy „témánk”?
- Nem, az ő témája. - Hogyhogy „esélyünk”?
Jaj, ne! Túlságosan is belelovaltam magam, igaz?
Pólót is csináltattál.
Igazából kettőt.
Hihetetlen.
Figyelj... szülőnek lenni azért jó,
mert mindig kapsz egy újabb esélyt, ha hibázol!
Bölcs asszony a nejem.
Ezt nem vitatom.
Segítesz nekem?
Szerintem Esteban-átor ezt egyedül is el tudja intézni.
Vas.
Visszatérek.
Sok szerencsét!
ZOHIR SZÍNES TV
Hallom, kerestél.
- Szia, Dulce! - Sajnálom, Máximo!
Megtört. Megtört.
Tényleg azt hitted, hogy átvághatsz?
- Memo! Hogy tehetted? - Ne a gyenge öcsémet hibáztasd!
Hé!
Te voltál elég hülye ahhoz, hogy megbízz benne.
Előbb-utóbb úgyis átlátnak rajtad, Dulce! Nem vághatod át őket örökké!
Dehogynem.
Tudod te, hány unalmas kávézást kellett túlélnem Diane-nel,
hogy eljussak idáig?
Nagyon sok libás poénnal.
És semelyik sem volt vicces.
De sosem tudja meg.
Mert Don Pablóval csak azt látják, amit én mutatok nekik.
A barátságos, ártatlan, aranyos kis Dulcét.
Máximo! Sarokba szorított a saját irodámban.
Szinte beledolgozott a falba.
Miért mosolyogsz?
Na, felvetted?
Minden egyes szót.
És ez a képminőség...
- Lélegzetelállító! - Köszi, Beto.
Nem, én köszi. Dulce nagyon durva.
Mindig megdobál lime-mal, ha dolgozok.
Direkt mutattad meg azt a mikrofont?
Tudtad, hogy szólni fogok a nővéremnek?
És most megvan a bizonyíték ahhoz, hogy kirúgassam!
Hogy tehetted?
Miről beszélsz? Betartottam a szabályt. Egy szót sem szóltam a tervemről.
- Azt hittem, ezt akartad. - De kihasználtál.
Megígérted, hogy kihagysz belőle,
erre csalinak használtál a saját játszmádban.
Miben más ez, mint amit Dulce csinál?
Sőt, ez még rosszabb!
Ő nem játssza el, hogy fontos vagyok neki.
Ajaj! Dőlök!
Dőlök! Dőlök! D...
Nézd a jó oldalát, hazafelé nem lesz dugó!
- Mindent elrontottam. - Dehogy!
Nem kellett volna erőltetnem.
Csak az motoszkált bennem, hogy mi lett volna,
ha végigcsinálom a versenyt.
Mi gátolt meg benne?
Anyuka.
Azt akarta, hogy Acapulcóban maradjak.
Féltett a nagyvilágtól,
és lehet, hogy én is tartottam tőle.
Anya nagyon meggyőző tud lenni. Egyszer rávett, hogy utáljam meg a fagyit.
De te imádod a fagyit!
- Sajnálom! - Köszi.
Sara, csak azért, mert én szeretek vitázni, neked nem kötelező.
Szeretlek és támogatlak.
Akkor is, ha nem döngölöd a földbe Guerrero államot.
Foglaljanak helyet!
Kezdődik a következő kör. Megnézzük?
Amikor Sara utoljára látta Aidát,
épp egy taxiban ült,
azt remélve, hogy az univerzum újból összehozza vele.
És most egy karnyújtásnyira volt tőle a színpadon.
Nem.
Menjünk haza!
Lesz egy másik verseny is tavasszal. Az jó lehet.
Főleg a nagymesteremmel, „Esteban-átorral”.
Ma három autogramot is adtam.
Valaki megkérdezte, mennyit fizetek neked.
Leszek a mestered, te meg az én menedzserem.
Lehet, a tündérmese elveszett, de legalább megépítettem ezt.
Szerintem én elrontottam.
Mármint... Mit... Őszintén, te mit látsz?
Őszintén? Csöcsöket.
Én két mellet látok.
Én meg egy srácot, akinek nem volt apja, aki ilyen dolgokra tanította.
Vagy bármi másra.
Nekem ezek csöcsök.
Kipróbáltam ezt a sok munkát, hogy rátaláljak önmagamra,
de még mindig hiányzik valami.
És kezdem azt gondolni, hogy az apám az.
Sétálnom kell egyet.
Segítség!
Segítség! Segítség!
Chad, még szolgálatban vagy!
Chad!
Várjon, jövök!
Megvan a fordítás.
Gyönyörű írás!
Köszönöm, Julia. Remélem, köztünk maradhat.
Juliának igaza volt. Az igazit azonnal felismered.
És miután elolvasta az írást, Diane is tudta.
Várjunk! Diane kiment a Las Colinasból, és kifutott a partra,
hogy visszamenjen a Las Colinasba?
Jó. Jó. Lehet, kissé elrugaszkodtam.
De mit akarsz, mit mondjak?
Hogy sebes léptekkel vágott át a szállodán?
- Aha. - Jó.
Diane sebes léptekkel vágott át a szállodán.
Egy szót se! Ezt el kell mondanom.
Ha rád gondolok, hányingerem lesz.
Mert a sebezhetőség gondolata egyszerűen halálra rémít.
De miután elolvastam az írásodat, nem tagadhatom le az érzéseimet...
és úgy érzem, mi összetartozunk.
És el akartam mondani
még a műszakod vége előtt.
- Héctor? - Héctor.
Diane nagyon is élvezte Mr. Vera figyelmét,
és arra használta, hogy kibéküljenek üzleti partnerekként.
De igazából végig Héctor után vágyott.
Te királynői bánásmódot érdemelsz.
Miután megmentette a szép királynőt a rózsaszín kastélyban...
Tetszik ez az oldalad, Héctor. Nagyon aranyos vagy.
Várjunk! Innen hiányzik egy oldal.
Megértem, ha időre van...
Egy szót se, Paco!
Hát ez?
A közös képünk. Az első napunk a Las Colinasban.
Azta!
Lorenáról nincs is kép az asztalodon?
Nem engedi.
Azt mondja, nem mutat jól a képeken. Őrület!
De ez!
Ez volt életem legjobb napja.
Nekem is.
Tudod, az én Máximóm sosem tett volna olyat, amit te.
Ő jobb ember volt ennél.
Tudom.
Ne haragudj, Memo!
Nem szabadott volna éket vernem a család és a barátok közé.
- Úgy éreztem, te mindkettő vagy. - Igaz. Azok vagyunk.
Ha te nem lennél, most itt sem lennék a Las Colinasban.
A buszdepóban szedném a jegyeket, nem az álmomat élném.
Nincs több játszma.
Máshogy kell legyőznöm Dulcét.
Azta, ez a kazi nagyon strapabíró!
Tuti örökre szól!
Jó, jó. Elismerem, ez kedves volt.
De jobb lesz, ha elindulunk.
Vagy jobb ötletem van: körbevezetlek!
Még nem mutattam meg az Ablak a Tengerre részt.
Úgy hallottam, lebontották.
- Vagy a vízesést a medencénél. - Az már csak egy fal.
És a kukákat, amik mellett Juliával smároltunk?
Tío, nem akarok szemetet látni.
Figyelj, tudom, hogy húzod az időt!
De indulnunk kell a megemlékezésre.
Oké, igazad van.
Oké.
Még... Kerüljünk még egyet, mielőtt bemegyünk!
Tudod, nagyon gáz elsőként odaérni egy ilyen megemlékezésre.
Gyere, Tío! Nincs mitől tartanod.
Diane?
Nem mondtad, hogy elhunyt.
Én sem tudtam, Hugo.
Ó, nem. Nem, nem.
A királynőm életben van.
Épp a Mr. Tűsarok musicalváltozatában lép fel Floridában.
Sajnálta, hogy nem jöhetett el.
De tudod, a színpad az színpad.
Sok pénzt fizettem a készítőjének.
Most már hívhattok így: „Héctor, a hős szoborállító.”
- Na mindegy, odabent találkozunk! - Igen.
- Jézusom! Hogy élem én ezt túl... - Úgy, hogy melletted leszek.
Memo!
Úgy örülök neked!
Biztos, hogy a Las Colinas páriájával akarsz bemenni?
Nem, de nincs más választásom.
Egy család vagyunk.
Vamos!
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra