Jeg kunne aldri jobbet her nå. Se på den shortsen.
- Lårene er så tildekket. - Ja.
Selv om det var gøy å høre på historiene til en upublisert forteller...
- Det virket unødvendig. - ...får jeg gå.
Nevøen min, Hugo. Héctor.
- Beskytteren? - I levende live.
Så kult.
Ok.
- Vi ses på minnegudstjenesten. - Ja. Minnegudstjenesten. Selvfølgelig.
Hugo, vi har fortsatt tid,
og det er andre historier jeg ikke har fortalt deg.
Så... Hugo. Hugo. Hei. Hugo!
Ingenting på mobilen er så viktig.
Jøss. Du hørte ham, abuelita. Han sa at du ikke er så viktig.
- Mamá. Unnskyld. - Máximo, m'hijo.
- Så godt å se deg. - Godt å på en måte se deg også.
- Hvor lenge har hun vært slik? - Hele tiden. Hun har ingen anelse.
Legen sa at jeg ikke kan fly når jeg får nye knær, så... Å nei.
- Nei, nei. - Ja.
- Nei. Den gjør det igjen. Hugo. - Nei.
Gå inn på innstillinger og skru av alle filtre.
Hvor er det? Skal jeg trykke...
Det er ikke vår skyld.
Vi vokste ikke opp med teknologi. Hva står bokstavene VHS for?
At noen er G-A-M-M-E-L.
På den tiden var teknologien enklere.
Filmer hadde elegante overganger, som gardin- og klokkeovergang.
Det var banebrytende.
ACAPULCOS FØRSTE AUDIOVISUELLE MESSE
Det var min første messe som assisterende operativ leder, og jeg gledet meg.
Jeg skulle varte opp noen av vår tids klokeste sinn.
Jeg følte meg ustoppelig, helt til...
Ms. Davies.
Máximo.
Forstyrrer jeg?
Vi bare pratet. Dulce tok med kaffe til meg.
- Håper ikke det er en gås i den. - Ikke i dag.
- En gås? - Du måtte være der.
Ms. Davies, jeg håpet vi kunne gå gjennom alt til messen i dag.
Jeg er glad du stakk innom, for Don Pablo og jeg
har forfremmet Dulce til koordinator for spesielle arrangement.
Du trenger ikke å ta deg av messen.
- Men... - Det er bra, siden du har hendene fulle.
Jeg liker å ha hendene fulle, så lenge de er fulle av fine ting.
Ikke vær tåpelig. Dulces talenter blir kastet bort ved bassenget.
Dessuten er hun visstnok en ekspert på elektronikk.
Jeg er en gås på elektronikk.
Jeg følte jeg ble skjøvet til side av vår nye koordinator for spesielle arrangement.
- Ikke få meg til å tisse. - På tide at Dulce og jeg slo av en prat.
Her er greia. Å gi Diane kaffe og Don Pablo informasjon er mitt domene.
Skal jeg ikke prøve å hjelpe sjefene våre?
Nei. Jeg mener, jo. Men det er mitt revir. Det er jeg som skal bli operativ leder.
Unnskyld. Har Don Pablo garantert at du skal bli forfremmet?
- Ikke akkurat, men... - Hvis du så lett føler deg truet
av en ansatt som begynte her for bare to måneder siden...
...så er du kanskje ikke egnet til jobben.
Kanskje du fortsatt bare er den lille sutreungen du alltid har vært.
Jeg er ikke en sutreunge.
Husker du hvor mye du gråt da du ble stukket av bien?
- Jeg var sju. - Du var ni, og du var svak!
Jeg har jobbet i evigheter for å få en mulighet som denne,
og jeg gjør hva som helst for å nå toppen.
Inkludert å lyve om at jeg er en "ekspert på elektronikk".
Jeg vet ikke hvordan man bruker en telefon.
Løy du for Ms. Davies?
Hun sa jeg skulle kalle henne "Diane".
Jeg har også Don Pablito i min hule hånd.
Don Pablo! Hei sann!
Har du gjort noe med barten din? Den er så glatt. Nesten aerodynamisk.
Jeg har trimmet den litt. Takk for at du så det, Dulce.
- Så søtt av deg. - Du er en skikkelig spøkefugl. Utrolig.
Lille sutreunge.
Don Pablo.
Heldigvis hadde resten av familien en bedre dag.
Etter å ha øvd med Esteban hele sommeren var det tid for Saras debatt-turnering.
- Hun kom seg enkelt gjennom første runde. - Mangelen på motstand i et ettpartisystem
fører til korrupsjon og grove brudd på menneskerettighetene.
Derfor argumenterer jeg for at Mexicos demokratiske prosess er mangelfull.
- Tid! - Det er barnet mitt, det!
Hun er egentlig hennes... Vi er gift, så det er barnet mitt, det!
Så du hvordan hun presenterte argumentet og bygget opp under det med bevis...
- Svetter jeg? Føles som om jeg svetter. - Det føles som organisert roping,
men det er fint å se at Sara endelig brenner for akademia.
Unnskyld? Vi la merke til at du heiet.
- Unnskyld, jeg kan bli litt opprømt. - Det går bra.
Vi ville bare spørre: Er du Esteban Navarro?
Det er ham! Esteban-ator! Vi er store fans.
- Hyggelig. - Hyggelig.
- Jøss, har du fans? - Hva kan jeg si?
Jeg kan ha skapt meg et navn i Acapulcos debattverden.
Bare Acapulco? Heller hele Guerrero. Ikke rart datteren deres knuste vår.
- Var det datteren deres? - Ja.
Håper det går bra.
Vær så snill. Det var en ære for henne å bli offentlig ydmyket av eleven din.
- Hyggelig å møte deg. - I like måte.
- Gratulerer. - Takk.
Híjole.
Vel, Esteban-ator.
Skal vi kjøpe litt mat før neste runde?
Vi kan ikke miste plassene. Det er perfekt avstand til scenen.
Hvis Sara får noen til å gråte, kan vi se tårene.
Dette er for moro skyld. Du tar det vel ikke for seriøst?
Selvfølgelig ikke.
KOM IGJEN SARA!
Gracias.
Héctor. Kan du ta med en leveranse opp til Ms. Davies? Jeg drukner i messegjester.
Jeg gjør hva som helst for Diane.
Gracias.
Ved et skjebnens lune hadde Lorena bedt Héctor...
TIL DIANE DAVIES FRA ALEJANDRO VERA
...om å levere blomster til Diane fra Alejandro Vera.
Vær så god.
Er de til meg?
- De er fra Mr. Vera. - Et øyeblikk trodde jeg...
Hvis jeg hadde gitt noen blomster, hadde det vært en mye, mye større bukett.
Er dette nok blomster til å kunne kalles en bukett?
Dette er bare noen vennskapelige blomster.
Mellom kolleger.
Kos deg med din skuffende håndfull blomster.
Hallo, Alejandro. Du vet at du ikke burde sende meg blomster.
Fordi vi jobber sammen.
Jeg kan ikke lese brevet ditt. Kanskje hvis det var på engelsk?
Ja, jeg vet at spansk er et romansk språk...
Drinker klokka 17? Visste ikke at du var i byen.
Jeg skal tenke på saken.
Ha det.
Héctor trengte å klarne hodet.
Men mens han gikk forbi nerdene som var på elektronikkmessen,
greide han ikke å slutte å tenke på Diane og Vera.
Peso for tankene dine?
LIVREDDER
Når kom du hit?
Jeg kom inn med tidevannet, og med tidevannet skal jeg dra.
Eller 17, når skiftet mitt er over.
Chad, du trenger nok opplæring for å være livredder.
Jeg fikk det da jeg var 16. Tenkte det ville imponere jentene.
Men nå ser jeg den dypere meningen. Du skjønner, som livredder redder man liv.
Tenk på det.
Jøss. Veldig, veldig dypt.
Kanskje den viktigste jobben på Las Colinas.
Da burde du jobbe videre.
Men dette er jobben min.
Dette vannet er dypt, og jeg lar deg ikke drukne i fortvilelse.
Selv om det ville bli tungt for ham,
måtte jeg fortelle Memo sannheten om Dulce.
Memo, du vet at familie betyr alt for meg.
Så, helt ærlig talt, er det mulig at søsteren din kanskje er...
Et rent monster? Ja.
- Syns du også det? - Klart det! Dulce er forferdelig.
Jeg skaffet henne en jobb her fordi det bare skulle være for én dag.
Og mamma tvang meg.
Men hun fikk en heltidsstilling, og jeg har sluppet reven inn i hønsehuset.
- Vi er enige om at hun må stoppes! - Absolutt.
- Så du vil hjelpe meg? - Absolutt ikke.
Dette er en berg-og-dal-bane.
Máximo, jeg kan aldri gå imot familien min.
En gang ga min fetter Felipe bort min abuelas hemmelige mole-oppskrift.
Jeg vet fortsatt ikke hvor han er.
- Hva om jeg... - Stopp. Ikke fortell meg det.
Hvis jeg vet noe, må jeg fortelle henne det.
- Men jeg er bestevennen din. - Ja. Og jeg ville hatet meg selv for det.
Men hun er søsteren min.
Jeg kan ikke svikte henne, samme hvor mye jeg ønsker det.
Det hadde ikke vært riktig.
Og mamma ville drept meg.
Ok. Jeg forstår. Jeg lover å holde deg utenfor.
Bra. Takk.
Og denne samtalen har aldri funnet sted.
Pokker! Hver gang.
Hei, Diane. Hvorfor er du her?
Tenkte jeg skulle se hvordan det gikk med butikken vår.
- En utrolig dag. Jeg solgte fem aftenkjo... - Flott. Kan vi snakke sammen?
Ok. Det var en marokkansk prinsesse, men la oss gjøre din greie.
Bare oss imellom er det noen jeg kan være interessert i. Romantisk.
Problemet er at vi jobber sammen. Jeg tenkte at du vet noe om det.
- På grunn av meg og Máximo? - Og Chad.
Jeg følte det var en "skjer det eller skjer det ikke" mellom deg og Beto.
Det var en "skjer ikke".
Poenget er... Jeg vet ikke om jeg burde gå for det.
Mye står på spill.
Når krysser man den grensen?
Ærlig talt gjør man det når man ikke greier å vente mer.
Når følelsene er for sterke til å fornekte.
Men når du vet det, så vet du det.
Du kan vel lese spansk?
Jeg kan både lese og snakke morsmålet mitt. Hvordan det?
Kan du oversette dette? Det kan hjelpe meg med å vite det.
Ja. Ikke noe problem.
Hun er tilbake. Prinsessen. Med moren sin.
Da er hun dronningen. Kan jeg gjøre det senere?
Å, ja. Gå og hjelp Hennes Majestet.
Velkommen!
Jeg kunne ikke stole på Dulce,
så til jeg kunne bli kvitt henne, skulle jeg holde øye med henne.
Dette er et hypermoderne videokamera med direkteavspilling.
Med dette kan du lage filmer som Scorsese.
Marty uttaler det faktisk Scorsese.
Vent her. La meg vise deg noe.
- Hvor lenge har du fulgt etter meg? - Hvorfor tror du det?
Det forutså jeg ikke.
Ønsker du virkelig å gå til krig med Las Colinas' nye favorittansatt?
Jeg er ikke redd for deg, Dulce.
- Jeg gjennomskuer at du spiller uskyldig. - Vel, ingen andre gjør det.
Det er ditt ord mot ordet til en søt engel.
Så med mindre du har bevis, burde du holde deg unna.
Her har vi vår nye myggmikrofon. Se hvor liten den er.
Batteriet varer i fem timer. Kan gjemmes hvor som helst.
Hvor som helst? Fantastisk.
Saras andre kamp skulle begynne, og Esteban var klar for nok et blodbad.
I neste kamp er temaet "universell helsehjelp".
Sara vil knuse henne så fullstendig
at hun vil trenge all helsehjelpen i universet. Popkorn?
Og Gallardos motstander denne runden...
Aida?
Tenk at du er her. Hvorfor sa du ikke at du driver med debatt?
Jeg ville gjort det hvis du hadde giddet å ringe meg.
Jeg trodde kysset betydde noe, men jeg tok visst feil.
Det gjorde det. Du skjønner ikke...
Deltakere, innta plassene.
Lykke til. Du kommer til å trenge det.
Gallardo, siden du argumenterer for, skal du begynne.
Tiden begynner nå.
Gallardo? Tiden har begynt.
Har hun glemt det?
I dag skal jeg argumentere for at helsehjelp...
For jeg syns det er noe vi alle trenger hvis vi ønsker
å kjempe for at vi alle skal få...
Du skal ikke få høre hele debatten, men den var en katastrofe.
Jeg har aldri sett mamma tape en diskusjon.
- Det er irriterende. - Tro meg, jeg vet det.
Men hun ble nervøs da hun så Aida.
Moren din snublet i ordene sine.
Og til slutt knuste Aida henne.
Konklusjonen er at motstanderen min er et demonmonster
som kysser jenter og lar være å ringe,
og jeg argumenterer mot at hun er et godt menneske.
Måtte hun råtne i helvete.
Det var kanskje ikke akkurat det Aida sa, men det var det underliggende budskapet.
Sara, du kastet bort hele stipendet.
Jeg bryr meg ikke. Dette var din dumme greie, ikke min.
Jeg skulle aldri latt deg overtale meg.
Hei, Memo. Har du sett Dulce?
- Hvordan det? - Bare vanlige jobb-grunner.
Planlegger du noe?
- Trodde du ikke ville vite det. - Det stemmer.
Bra. Jeg skal ikke si det.
- Flott. For da må jeg si det videre. - Har du sett henne?
Jeg kan ikke si det.
- Da er vi vel ferdige. - Vi er vel det.
- God dag. - God dag.
Å nei.
Vet ikke hva jeg skal gjøre. Jeg greier ikke å slutte å tenke på... den damen.
Jeg føler at jeg sitter fast. Spade.
Alle setter seg fast.
Du må bare grave deg ut av gropen.
Bøtte.
- Gracias. - De nada.
Jøss, er det en fungerende vindebro?
Den beskytter sandfolket fra invaderende hærer.
Bang! Bang, bang!
- Hvordan ble du så god på dette? - I Spania har vi ekte slott.
Da jeg var liten, pleide pappa og jeg å gjenskape dem sammen i sanden.
Jeg trodde at verden var magisk. At eventyr eksisterte,
og at en modig ridder kunne gifte seg med slottets dronning.
Men så sendte ridderen dronningen rett inn i armene til en veldig rik konge
som gir henne roser og tar henne med på dumme helikopterturer.
Hadde de helikopter i gamle dager?
Hva? Nei.
Skjønte du ikke... Fokuser, Chad.
Poenget er at virkeligheten ikke er så magisk som jeg trodde.
Eller kanskje eventyret ikke skjer for en fyr som meg.
Eller kanskje eventyret ditt fortsatt pågår.
Jeg trenger flere skjell.
Jeg skulle ikke ha kjeftet på Sara,
men det var et av de beste temaene våre. Dette var sjansen vår.
Hva mener du med temaene "våre"?
- Nei, temaene hennes. - Hva mener du med sjansen "vår"?
Å nei. Jeg ble for involvert i dette.
Du lagde en skjorte.
Jeg lagde to.
Utrolig.
Hør her. Det flotte ved å være far
er at du alltid får en ny mulighet til å gjøre det riktig.
- Jeg giftet meg med en vis kvinne. - Jeg skal ikke debattere det.
Kan du hjelpe meg med henne?
Jeg tror Esteban-ator burde ta seg av dette på egen hånd.
Vas.
- Jeg kommer tilbake. - Lykke til.
Hørte du leter etter meg.
- Hei, Dulce. - Unnskyld, Máximo.
Jeg brøt sammen. Jeg brøt sammen.
Trodde du at du kunne lokke meg i en felle?
- Hvordan kunne du? - Ikke skyld på min svake bror.
Hei!
Det var du som var dum nok til å stole på ham.
Til slutt vil de se hvordan du er. Du kan ikke lure dem for alltid.
Klart jeg kan det.
Vet du hvor mange kjedelige kaffer jeg måtte drikke med Diane
for å komme så langt?
Så mange gås-spøker.
Og ingen av dem var morsomme.
Men det får hun aldri vite,
for hun og Don Pablo kommer bare til å se det jeg vil at de skal se.
Vennlige, uskyldige og veldig søte Dulce.
Máximo. Hun drev meg opp i et hjørne. I mitt eget kontor.
Det har aldri føltes mindre.
Hvorfor smiler du?
- Fikk du med deg alt? - Hvert eneste ord.
Og bildekvaliteten er utrolig.
Takk, Beto.
Nei, selv takk. Dulce er slem. Hun kaster limebåter på meg mens jeg jobber.
Du ville at jeg skulle se mikrofonen. Du visste jeg måtte advare søsteren min.
Nå har jeg alt jeg trenger for å få henne sparket.
Hvordan kunne du?
Hva mener du? Jeg fulgte reglene. Jeg sa ingenting om planen.
- Trodde du ville dette. - Men du brukte meg.
Du lovet å holde meg utenfor, men brukte meg som agn i ditt eget spill.
Hvordan er det annerledes enn det Dulce gjør? Det er heller verre.
Hun later ikke som om hun bryr seg.
Å nei. Jeg faller.
Jeg faller. Jeg fall...
Tenk på det slik. Vi får dratt hjem før rushtiden.
- Jeg rotet til alt. - Nei.
Jeg skulle ikke ha presset deg så hardt.
En del av meg har alltid lurt på hva som ville skjedd hvis jeg hadde fortsatt.
Hva stoppet deg?
Moren min. Hun ville at jeg skulle bli i Acapulco.
Hun var redd for å sende meg ut i verden, og en del av meg var kanskje også redd.
Mamma kan være overbevisende. Hun overtalte meg om at jeg hatet iskrem.
- Du elsker iskrem! Jeg er lei for det. - Jeg vet det.
Sara, at dette var min lidenskap, betyr ikke at det må være din.
Jeg er glad i deg og støtter deg, selv hvis du ikke vil knuse hele Guerrero.
Vennligst sett dere.
Neste kamp skal begynne. Vil du bli her og se på?
Forrige gang Sara så Aida,
kjørte hun sin vei i en drosje og håpet at universet ville føre dem sammen igjen.
Og nå var hun oppe på scenen, innen rekkevidde.
Nei. Vi drar hjem.
Men det er en ny konkurranse til våren. Det kunne vært gøy.
Spesielt hvis læreren min er "Esteban-ator".
Jeg skrev tre autografer i dag.
Jeg ble spurt om hvor mye jeg betaler deg.
Jeg er læreren din, og du er representanten min.
Jeg får ikke eventyret mitt, men jeg har i det minste dette.
Jeg gjorde det galt.
Vær ærlig. Hva ser du?
Helt ærlig?
Pupper. Jeg ser to pupper.
Jeg ser et barn som ikke hadde en far som kunne lære ham å bygge sandslott.
Eller noe annet.
Jeg ser fortsatt pupper.
Jeg har prøvd forskjellige jobber for å finne meg selv, men noe mangler.
Jeg begynner å tro at det er faren min.
Jeg må gå en tur.
Hjelp!
Hjelp! Hjelp!
Chad, du jobber fortsatt.
Chad!
Hold ut, jeg kommer!
Ferdig med oversettelsen.
Dette er vakkert.
Takk, Julia. Håper vi kan holde dette mellom oss.
Julia hadde rett. Når du vet det, så vet du det.
Og etter å ha lest ordene hans, visste Diane det.
Vent litt.
Diane forlot Las Colinas og løp på stranden
- for å komme tilbake til Las Colinas? - Ok, jeg kan ha tatt meg noen friheter.
Hva vil du at jeg skal si? At hun gikk raskt gjennom hotellet?
- Ja. - Ok.
Hun gikk raskt gjennom hotellet.
Ikke si noe. Jeg må få sagt dette.
Når jeg tenker på deg, vil jeg kaste opp.
For tanken på å være så sårbar, gjør meg livredd.
Men etter å ha lest ordene dine, kan jeg ikke nekte for hva jeg føler.
Jeg syns vi burde være sammen.
Og jeg måtte fortelle deg det før skiftet ditt var over.
- Héctor? - Héctor.
Diane nøt Mr. Veras oppmerksomhet,
og hun brukte det til å få partnerskapet til å funke bedre.
Men hun hadde tenkt på Héctor hele tiden.
Du burde behandles som en dronning.
...reddet den vakre dronningen fra det rosa slottet.
Jeg liker denne siden av deg, Héctor. Det er veldig søtt.
Jeg tror jeg mangler en side.
Jeg skjønner hvis du trenger tid...
Ikke et ord, Paco.
Hva er det?
Oss. På vår første dag på Las Colinas.
Jøss. Du har ikke engang et bilde av Lorena på skrivebordet.
Hun nekter. Hun sier hun ser rar ut på bilder. Sprøtt.
Men dette! Dette var den beste dagen i livet mitt.
Samme her.
Den Máximo-en jeg kjente, ville ikke gjort det du gjorde.
Han var bedre enn som så.
Jeg vet det.
Unnskyld, Memo. Jeg skulle ikke fått deg til å velge mellom venner og familie.
- Jeg så på oss som begge deler. - Du har rett. Vi er det.
Uten deg hadde jeg ikke vært på Las Colinas.
Jeg hadde tatt imot bussbilletter i stedet for å leve drømmen.
Jeg er ferdig med å bruke skitne triks. Jeg må jobbe hardere enn Dulce i stedet.
Oi, kassettene tåler mye.
VHS vil vare evig.
Ok, jeg innrømmer at den var bra. Men vi får komme oss av gårde.
Eller en bedre idé. Jeg kan gi deg en omvisning.
- Jeg har ikke vist deg Vinduet til havet. - De har visst revet det.
- Eller fossen ved bassenget? - Bare en vegg nå.
Hva med containerne der Julia og jeg klinte?
Tío, jeg trenger ikke å se søppel.
Jeg vet at du haler ut tiden, men det er på tide å dra på minnegudstjenesten.
Ok, du har rett.
Ok.
Kanskje vi burde ta én runde til først.
Ingenting er verre enn å være først på en minnegudstjeneste.
Kom igjen, tío. Det er ingenting å være redd for.
Diane?
- Du sa ikke at hun gikk bort. - Jeg visste det ikke, Hugo.
Å nei. Nei, nei.
Dronningen min lever i beste velgående. Hun opptrer i Kinky Boots akkurat nå.
Det smerter henne å gå glipp av dette, men scenen er scenen.
Jeg betalte mye for å få den laget.
Du kan vel nå kalle meg "statueoppføreren Héctor".
- Uansett, vi ses der inne. - Ja.
- Hvordan kommer jeg meg gjennom dette? - Vi kommer oss gjennom det sammen.
Memo.
Jeg er så glad for å se deg.
Sikker på at du vil gå inn med Las Colinas' paria?
Nei, men jeg har ikke noe valg. Vi er familie.
Vamos.
Tekst: Espen Stokka