Bravó!
Paloma!
- Hát elhoztad... - A férjemet?
Micsoda beszéd, Máximo!
Varázslatos volt! Teljesen fellelkesített!
Egyszerre volt portré és önarckép is.
Mint a vízfestékkel kidolgozott Emiliano Zapata-sorozatom.
- Hogyne. - Ami remek lett!
Klassz. Klassz. Szuper. Klassz.
Figyu, hoznál nekünk még egy kör añejót?
Don Pablóért.
- Jó. - Don Pablóért.
- Micsoda megtiszteltetés! - Köszi.
Olyan jó, hogy itt vagy! És hogy Juliát is elhoztad.
Nem volt nehéz rábeszélni.
Épp Mexikóvárosban volt egy divatbemutatón.
Szerintem igazából ő is el akart jönni.
- Csak kis biztatás kellett neki. - Köszönöm.
Julia mondott rólam bármit? Vagy...
Vagy nem mondott semmit, de azért nonverbálisan kifejezte az érdeklődését?
Ügyes húzás, apa!
Én idehoztam.
A többi már rajtad múlik!
Ne csináld már!
Hozok egy italt.
Jó. Tehát itt áll álmaid nője.
Akkor csináljuk vagy csináljuk?
Ez nem ilyen egyszerű!
Ide átgondolt terv kell.
Ha Juliáról van szó,
hajlamos vagyok leégetni magamat.
Julia! Julia!
„Duszélhetnék” veled?
Nem „duszélek”. Milyen szó ez?
„Duszéljünk!” Miket beszélek én?
Beszáljunk? Ez sem jó. Rövidzárlatot kapott az agyam!
Mit akarsz mondani, Máximo?
Bocsi, csak... csak izgulok.
Bocsánatot szeretnék kérni. Bunkó voltam.
Betóval kapcsolatban. Meg mindennel.
Meg tudsz nekem bocsátani?
Hát persze, Máximo.
Őszintén szólva inkább azon aggódtam,
hogy teljesen megváltozik a személyiséged.
Megígérem, mi amor, önmagam vagyok.
Ne aggódj! Minden újra rendben lesz.
Dulce!
- Amint legyőztem Dulcét. - Tessék?
Ez nem így működik!
De mindent el akar venni tőlem!
Don Pablo hamarosan nyugdíjba megy. Mi lesz, ha őt választja utódának?
Csak pár apró kompromisszumról van szó.
Máximo, ne csak akkor legyél jó ember, ha minden klappol!
Különben milyen leszel, ha rosszra fordulnak a dolgok?
Ez nem könnyű nekem. Te ezt nem értheted. Ez üzlet.
Van egy saját üzletem.
De ez egy szálloda. Sok a politika.
A tiéd csak egy ruhabolt.
Az igen!
„Csak egy ruhabolt”?
Nem. Nem így értettem.
Na, most már haragszok rád.
Gyertek közelebb!
Úgy, úgy, drágáim! Még közelebb!
Köszönjük, hogy ilyen gyorsan idejöttetek.
Mint tudjátok, trópusivihar-riasztás van érvényben.
Minek a riasztás?
A hajam már rég tudja.
Egyelőre minden rendben, csak esőre számítunk.
- És villámokra. - De egy ilyen vihar
bármikor felerősödhet. A biztonság kedvéért
leállították a légi közlekedést.
Így a vendégeink itt ragadtak.
Nyugtassátok meg őket, hogy nincs mitől félniük!
Csak Monterrey leggazdagabb tinilányának haragjától.
Az apja özvegy, ő az egyetlen lánya,
így minden pénzét és energiáját ebbe a quinceañerába öntötte.
Tökéletesnek kell lennie,
azaz most az egész bulit be kell pakolnunk, gyorsan.
Tekerjük meg a tempót, és tekerjük be a szőnyegeket a terembe!
Szerettem volna kibékülni Juliával,
de itt volt az alkalom, hogy rákontrázzak Dulcére.
Ms. Davies!
Szuper segítség lenne.
ha kosarakat kötnénk a golfkocsikra,
akkor egy körből megússzuk a pakolást!
Így a dolgozóknak több idejük marad a...
Igazából, Diane,
nagyon mókás lenne összefogni a nagy Máximóval...
ám ez egy rendezvény, és mivel én vagyok a rendezvénykoordinátor,
szerintem kerüljük el a zavart, elég lesz,
ha egyedül irányítom az egészet!
Jó meglátás, Dulce.
Ellenmeglátás: biztos?
Biztos, Máximo.
Dulce egyedül is alkalmas erre a feladatra.
- Te foglalkozz inkább a többi VIP-vel! - Megbeszéltük.
Megyek, lenyugtatom Mr. Verát.
Már az év végi kimutatásaink miatt is húzta a száját.
Mit szól majd hozzá, hogy az ő magángépét sem engedik felszállni?
Kezdett elúszni az álmom.
Don Pablo Dulcét készült javasolni az utódjának.
Még ha nem is, ő volt Diane kedvence,
és tulajként az ő szava a mérvadó.
Csakhogy Diane nem kizárólagos tulaj volt.
Dulce Alejandro Verát még nem nyerte meg magának.
Még nem veszett el minden.
Csak meg kellett előznöm.
Memo, azt hittem, halálosan félsz a viharoktól.
Az asztalkád alatt a helyed, ahol a Padre nuestrost ismételgeted.
Ó, még mindig rettegek, ahogy a mozgólépcsőktől és a bébigyíkoktól is.
És a félelemtől.
Akkor miért virulsz ennyire?
Mert még ha mindannyian meg is halunk, ami igen valószínű,
legalább Lorena jegyeseként teszem.
Ma kérem meg a kezét.
Esőben ázó lánykérés!
Átázott fehér pólóval meg mindennel! Merész.
- De tetszik! - Aha.
Hát, már a Día de Muertos óta tervezem.
Így akármennyire is rettegek...
ilyen szerelemmel bármire képes az ember.
Tudom, mire gondolsz.
Sok sikert, papi!
Hagylak is dolgozni, nem zavarlak tovább.
Köszi!
Most elszelelek a széllel!
Várjunk! Ez a kettőnk feladata!
A te feladatod!
Most komolyan, Héctor? Héctor!
Higgyék el, a bálterem sokkal jobb, mint az az izé, az Ablak a Tengerre!
Az ember azt sem tudja, hová nézzen. Borzasztó.
A bálterem is jó lesz. Ugye, Ana Sofi?
Hercegnőhöz méltó.
Lefejeztek, Papi!
Úgy volt, hogy sellőlány leszek.
Most csak sima nő vagyok.
Hallábakkal.
Ó, szempillantás alatt visszavarázsoljuk!
De most a biztonság számít.
Ám legyen!
De maga is elbúcsúzhat a fejétől, ha a bulim pocsék lesz!
Ez a négyes fokozat.
Ne akarja a tízest!
Édesem!
Chad, komolyabb biztosítás kell erre a quinceañerára,
mert biztosan megfojtom ezt a fruskát!
Rendben, anya.
Ne aggódj!
Minden egyes vendégnek alaposan utánanéztem.
Kissé túlzás, de jól van.
Bevallom, az én ízlésemnek túl „Y.M.C.A.” vagy.
Most mit próbálsz ki? Te lettél a kacsaúsztató kapitánya?
Ami azt illeti, az összes feladatkörön végigmentem.
Hát, gratulálok!
Melyik tetszett a legjobban?
Őszintén szólva az összes.
De itt mindenki olyan profi a szakmájában!
Paco született kertész.
És senki sem tud úgy hajtogatni, mint Lupita.
Tudom, fura, de mintha hátráltattam volna őket.
Ó, biztosan nem!
De egyszer sem éreztem úgy, hogy ott a helyem.
Szerintem összeszedem magam, és visszamegyek LA-be.
Már megint elmész?
Drágám, nem túlzás ez egy kicsit?
Meg kell találnom a helyemet, anya.
Nem akarok tengeni.
Sem lengeni.
Főleg nem tengeni és lengeni.
Érted, mire gondolok.
Lövésem sincs.
Jó, elég lesz Chadből!
Akármennyire is érdekel az önfelfedezése, Julia itt áll.
Ha te nem mész oda hozzá, majd én.
Nem. Nem te beszélsz vele először.
- Hé! - Kizárt!
Julia!
Máximo!
- Hű! Rég találkoztunk. - Bizony.
Bizony.
Meg sem tudok szólalni.
- A híres Julia! - Úristen!
Annyi kérdésem van! Le is írtam őket.
Na, nézzük! Első: hol laksz?
Bocsi! Bocs, Julia! Ő a nagyon idegesítő unokaöcsém, Hugo.
Hadd beszélgessenek a felnőttek!
- Oké. - Oké, oké.
Most, hogy híres vagy, a szüleid támogatják a karrieredet?
Sokat meséltem neki a Las Colinas-os időkről, és...
tudod... egyszer-kétszer megemlítettelek.
Hazudik.
Nem csak kétszer.
Mondd, van férfi kollekciód is?
Lett új szerelmed? Ékszereket is árulsz?
Jézuska! Az ideje felét Párizsban, a másik felét Kolumbiában tölti.
A szüleivel kibékült, miután életet adott
három gyönyörű gyermekének: Raúlnak, Antoniónak és Ilsének.
A férfi kollekcióját 2005-ben indította el, és négy éve vált el a férjétől.
Elégedett vagy?
Hűha, valaki kutatott utánam!
Hogy? Én? De...
Dehogyis!
Látom, amikor megnézed az Instagram-sztorijaimat.
Komoly?
Jó, megyek részvétet nyilvánítani Don Pablo családjának.
Nagyon örültem.
- Én is nagyon örültem. - Nagyon. Igen.
- Amúgy szép beszéd volt. - Köszönöm.
Julia G., őszi kollekció.
- Igen. - Szép.
Nagyon szép.
Köszi.
- Szia! - Ne csináld már!
Az ő ruhájában jöttél?
- Tesó, relax! - Hagyjál már!
Folytassuk a sztorimat!
Be kellett bizonyítanom Mr. Verának, hogy én vagyok az alkalmasabb jelölt.
Siker?
- Ehhez egyedül kellett elkapnom. - Nem, itt ragadtam.
Már Cancúnban lenne a helyem, de az időjárás közbeszólt.
Sajnálom, hogy nem adhattuk oda az elnöki lakosztályt!
Ó, nem gond. A nagyköveti is megteszi.
Én kevéssel is beérem.
BÁLTEREM „A”
De ha már úgyis itt ragadtam,
bepótolhatnánk azt az elhalasztott vacsorát.
Ha már úgyis elhalasztottuk, együnk halat!
Sajnálom, Alejandro,
de úgy érzem, ez az üzleti vacsora nem lenne helyénvaló.
Akkor engedjük el az üzleti részét!
Köszönöm a meghívást,
de jelenleg nem akarok romantikus dolgokba bonyolódni.
Ó, hogy most kikosaraz?
Hát, ilyen sem volt még.
Mármint Miss Hondurason kívül,
de az jogos volt, mivel Miss El Salvadorral kavartam.
De azt hittem, összemelegedtünk, Diane.
Ez így van. Kollégákként.
Szerintem jobb lesz, ha megmaradunk üzlettársaknak.
Igen. Hogyne, persze.
Én sem szeretném, ha bármi közénk állna,
ami a szállodánkat veszélyeztetné.
Örülök, hogy egyetértünk.
Ó, igen. Én is.
És megigazítottam!
Ó, üdv! Señor Vera!
Segíthetek önnek valamiben? Bármiben?
Nem, Máximo. Köszönöm.
Már ha nincs egy varázsszőnyeged, ami elrepítene Cancúnba.
Miért kell Cancúnba mennie?
Az alsóbbrendű strandjaikért?
Azért kell Cancúnba mennem,
mert Cruz Delgado épp ellenem hangolja a saját igazgatótanácsomat.
Ha nem sikerül leállítanom,
a Vera fivérek búcsút inthetnek a Riviera Maya-i ingatlanoknak.
Á! Bocsáss meg!
- Igen? - Cruz Delgado...
Miért olyan ismerős ez a név?
Akkor esett le. Ő is benne volt a Titkok Könyvében.
Így megszabadíthatom Mr. Verát a legnagyobb gondjától.
Az egyetlen baj...
hogy Julia most valami zaklatónak hihet.
Felsoroltam a gyerekei nevét, Hugo.
- Eltoltam. - Ay, ugyan!
Emlékezz a beszédedre!
„Sosem késő.”
Hívd el vacsorára, aztán sétáljatok egyet a kertben!
Memónak is bejött. Nálad is működhet.
Érdekes, hogy Memót hoztad fel.
Mert Lorenával épp egy nem várt nehézségbe botlottak.
- Ez jó rész! - Micsoda? Nem az!
Lupe, köszönöm a nagyvonalú hosszabbítást.
Így tényleg jobban megismertem Lorenát.
Most már tudom, hogy vele szeretném leélni az életemet.
Úgyhogy ha visszaadnád az abuelám gyűrűjét,
akkor megkérem a kezét.
- Nem. - Köszi.
Várj! Mi? Miért?
Még nem állsz készen.
Ne félj, majd szólok, ha megérett a dolog!
De te javasoltad, hogy így legyen! Ezt nem értem.
Fél éve Memo még elfogadta volna ezt a választ,
és feladta volna. De ez most már az új Memo volt.
Először összezavarodott,
aztán irritált lett, majd dühös lett.
Nem volt szüksége Lupe engedélyére.
Tudta, hogy Lorena az igazi,
és nem hagyta, hogy Lupe visszatartsa tőle.
Úgyhogy szépen vissza is ment.
Most, Memo, most!
Lupe! Add vissza a nagyi gyűrűjét!
Nem kérem, mondom!
Sőt, kiabálom!
Ezek a szárítók mindig ennyire hangosak voltak?
Nem lehet! Én...
Tessék? Nem hallak, asszony!
Elveszítettem, oké? Elveszítettem!
Az Ablak a Tengerre résznél!
Nem akarunk pánikot,
de a Caroline vihart most minősítették át hurrikánra.
Hurrikánra?
Mint említettem,
kelleni fog egy kész terv, mielőtt szólunk mindenkinek,
hogy senki se ijedjen meg.
Minél gyorsabban.
Bár lenne több homokzsákunk!
Paco homokot tett a virágtartókba, Lupénak meg lett pár pink huzata,
miután betettem a piros gatyómat a mosásba.
- De így jó lesz. - Remek! Keresd meg Pacót!
Vettem. Bocsi, DP! A megszokás.
Dulce, kísérd be a szállóvendégeket a bálterembe! Ott a legbiztonságosabb.
A szállóvendégeket? Ana Sofi megharagszik!
Monterrey legbefolyásosabb családjáról van szó. Egy csomó quinceañerát, esküvőt,
akár briszt is hozhatnak ide, ha megtérnek.
Szerintem nincs más választásunk.
Bocsánat, Diane, de nem furcsa, hogy Máximo nincs itt?
Mi lehet fontosabb ennél?
Csak mondom.
A kezemben volt. A konkrét kulcs ahhoz az információhoz,
amivel kisegíthetem Mr. Verát. Az utolsó esélyemhez Dulcével szemben.
Már csak az volt a kérdés, hogy meddig megyek el.
VENDÉG: CRUZ DELGADO
BOLDOG 15. SZÜLETÉSNAPOT!
Csak amíg elvonul a vihar, édeském.
Bármikor betörhetnek az ablakok, az veszélyes.
Nehogy elragadjon valakit a szél!
Nyugodtan állíts le, ha elértem a lelkiismeretedet!
Ms. Davies!
- Rossz a helyzet. - Mennyire?
Mint amikor Jane Fonda kazettája megelőzte a Kockahasas üzlet videódat.
Jaj, Istenkém! Vigyél be mindenkit a személyzeti étkezőbe,
aztán gyere vissza hozzám!
De oda be fog törni a víz. Mindenkinek itt kell lennie.
- Úgy a legbiztonságosabb. - Biztos van más!
Anya, nem hagyom cserben a munkatársaimat. Mind emberek vagyunk.
Ugyanazt a bánásmódot érdemeljük.
A Caroline hurrikán nem válogat, és én sem.
Nos, mi legyen, Diane?
Igazad van. Az embereink biztonsága a legfontosabb.
Chad, hozd ide őket!
A Blondie is megénekelte: ha jön a dagály, ideje lépni!
Vettem. És igazából nincs dagály. De tetszik az utalás.
A viccelődést hagyd rám!
Hát ez...
elképesztő! Milyen részletes!
Ezzel simán leszerelhetem Cruz Delgadót.
Örömmel segítettem, Señor Vera. És ha bármire szüksége lesz,
csak és kizárólag én jussak az eszébe!
Máximo! Bocsáss meg!
Gyors kérdés.
Pontosan mi ez?
Ó! Ez?
Csak egy másolat.
Máximo! Gyere csak ide!
Miről másoltad le?
Egy iratról?
Látok egy számot a tetején, ami az oldalszámozás lehet.
Úgy tűnik, több is van ott, ahonnan ez jött.
Jóval több.
Ez bizalmas információ.
Bizalmas?
Ne mondd, hogy a szállodának van egy...
„Titkos Könyve” a vendégeiről!
Hát, én nem így nevezném.
Csak egy napló,
a vendégek preferenciáival.
A vendégek? Tudom, itt az a mondás...
„A vendég kérése számunkra parancs,” igaz?
De szerintem inkább...
„A főnök kérése mindenkinek parancs.”
Hozd el nekem ezt a naplót!
Kérem, Vera úr! Nem árulhatom el Don Pablót!
De hiszen már megtetted. Ezzel az oldallal.
Nem számít, Máximo.
Ennyi is elég lesz. Hálás vagyok érte. Nem fogom elfelejteni.
Köszönöm!
Mindent veszélybe sodortam.
Én nem ilyen ember voltam. És mindezt azért,
hogy legyőzzem Dulcét?
Máximo!
Súlyosbodik a vihar, kezd megtelni a hely.
Dulce nem bír el egyedül a feladatával. Besegítenél, kérlek?
Siess! Még mindig fejetlen!
Itt volt a lehetőség,
hogy bebizonyítsam: többet érek a szállodának, mint a sátánasszony.
Örülnöm kellett volna, de igazából csak egy dologra tudtam gondolni...
Julia! Nem látta Juliát?
Nem. Egy ideje már nem.
Bocsásson meg, uram, de meg kell keresnem, mielőtt ideér a vihar!
Természetesen. Majd én intézkedek itt.
Rám mindig számíthatsz.
Köszönöm, Don Pablo.
Héctor! Hol voltál? Úgy aggódtam!
Bedeszkáztam az irodádat.
Az egész kastélyt nem menthetjük meg, de a királynő hálóterme megmenekül.
Próbálok bátor lenni, de igazából halálosan rettegek.
Még sosem volt ilyen viharunk.
Ne aggódj, amor! Én nem félek. Ahogy egy bátor medencés fiú is megmondta:
„Ilyen szerelemmel bármire képes az ember.”
Emberek! A hatóságok szerint tíz perc múlva érkezik a vihar.
Ximena! Megvan még a tengerészcsomó, amire apukád tanított ’82 nyarán?
Persze! Még emlékszel rá?
Nincs idő! Fogj pár embert, és kössétek le a pinceajtókat!
Paco! A dugulások mestere! Te menj fel!
Tudod, hogy nem beszélek angolul, güero.
Bocsi! Foltozd be a beázásokat!
Gonzalo! Te deszkázd be a maradék ajtókat!
Tudom, hogy egyszer már az ujjad bánta,
de hajlandó lennél megint fűrészelni?
Oké. Emberek, össze kell fognunk, de együtt sikerülni fog!
Menni fog, csak húzzon el a hurrikán!
Abban a pillanatban Chad összes kísérletezése kifizetődött.
Eközben én Juliát kerestem,
hiszen egy épeszű ember biztosan nem megy ki a szabadba, ugye, Memo?
Ez csak egy gyűrű!
Egy nagyon régi gyűrű!
Ne hülyéskedj már! Gyere be!
Nem! Ez a gyűrű nagyon fontos! Meg kell találnom! Nem fogsz megállítani!
Elég legyen, Memo! Menjünk!
Julia, hát itt vagy!
- Azonnal be kell mennünk a bálterembe! - Máximo, tudom,
hogy neked ez „csak egy ruhabolt”, de nekem ez a mindenem!
- Tudom. Tévedtem. De mennünk kell! - És ha nem bírják a deszkák?
Nem hagyhatom kint a ruhákat! Hónapok munkája veszne kárba!
Akkor nem hagylak itt. Ha sietünk,
- még odaérhetünk időben. - Jó!
Srácok, ha bárki kint ragadt, az ott keressen menedéket!
Most csap le a vihar.
Ó! Vétel.
Most mi legyen?
Itt maradunk. Együtt.
Még van pár gyertya a megnyitóról.
És játszhatunk Unót, amíg elül a vihar.
Jó terv.
De figyelmeztetlek,
abban penge vagyok.
Húzz kettőt!
Sajnálom. Az egész az én hibám. Miattam kerültél ide.
Nagyon is jó helyen vagyok. Melletted.
Ez a legfontosabb.
- Leszámítva azt, hogy húzz négyet! - Ezt még megbánod, Máximo!
Sajnálom, szívem. Igazad volt.
Elfeledkeztem arról, ami igazán számít. De most már látom, még a sötétben is.
Bármennyire is féltünk aznap,
én úgy éreztem, hogy Juliával bármit túlélnék.
Lehet, hogy akkoriban túl naiv voltam, de...
Akkor ketten voltunk így.
Tudom, tudom.
Valószínűleg eltúlzom a hősiességemet ebben a sztoriban.
Nem. Nem, én is pontosan így emlékszek rá.
Csupán 100-szor mondtuk el a Miatyánkot.
Tío, ne hagyj már itt a hurrikán kellős közepén!
Nyugi, Hugo! Nyugi!
Néhány feszült pillanat után elvonult a vihar.
Aki nem ért ide a bálterembe, az jöjjön le egy létszámellenőrzésre!
Vétel és vége. Vétel.
Memo! Memo! Memo!
Meg is halhattál volna! Mit képzeltél?
A nagyim gyűrűjét kerestem.
Lupe mondta, hogy elveszítette, meg kellett néznem, hogy ott van-e.
De nem találtam meg. Most mindennek vége.
Várj! Hogy került hozzád?
Te is kimentél keresni? Az nagyon veszélyes, Lorena!
Nem, Memo.
Végig nálam volt.
Lupe néni adta oda múlt héten.
Amikor rájöttem,
hogy téged akarlak férjemül.
Még egy tervet is kieszeltem, hogy egy guadalajarai meccsen kérlek meg.
Butaság volt.
Ezek szerint csak falaztál neki?
Mondhattam volna azt is, hogy eladtam. Utálom az esőt.
Ay, mi Lolo!
Milyen kedves terv!
És szívesen megnéznék veled egy meccset. De...
De most...
csak arra vágyok, hogy a férjed lehessek.
Drágaságom!
Hosszú út vezetett el idáig.
De végre megérkeztünk. Együtt.
Mondd...
Lorena Del Pilar Molina...
hamarosan Reyes, ugye?
Hozzám jössz feleségül?
Igen.
Boldogan.
Keblemre, Lupe néni!
Gratulálok, Memo!
Hihetetlen, hogy megúsztuk!
Miattad úsztuk meg, Chad!
Köszi, anya. Tudod, jó érzéssel töltött el, hogy végre hasznos vagyok.
Most már nem mehetsz el.
Bebizonyítottad, hogy minden munkát jól ismersz,
sőt az embereket is.
Pont, mint egy...
Ügyvezető.
Még megvan az iroda?
Visszajött az áram!
- Na? Gyerünk! - Jó!
Nahát! A láthatatlan ember!
Hol voltál ma?
Végre jól priorizáltam az életemet.
Tényleg? Mert amíg én voltam Don Pablo jobbkeze,
te szépen papás-mamást játszottál a csajoddal.
Máximo!
Don Pablo!
Máximo nevében nem beszélek,
de én személy szerint állok azonnali rendelkezésére!
Jól van, Dulce.
Kicsit már túlzásba viszed.
Nekem most Máximo kell.
Tessék, tudom, mennyire szeretsz utánam takarítani!
Aznap este kibékültem Juliával,
Memo eljegyezte Lorenát, Don Pablo pedig engem választott Dulce helyett.
A kaotikus parti közepette úgy éreztem, végre minden tökéletes.
Apus, megoldottad a végére!
A történeteid annyira felemelőek és érzelmesek, de közben humorosak is!
Pedig nem egyszerű.
Kezdem megkedvelni, Paloma.
Most fel kell bontanom ezt a brománcot, indulnunk kell. Hosszú az út hazáig.
Jó volt látni a helyet, ahol megismerted anyát,
bár a te meséidben sokkal szebb, mint ez a hotelláncos rémálom.
- Igen. - Lenyúlok pár poháralátétet.
Kiköpött édesanyád vagy!
Hamarabb is megkereshettelek volna, mi hija. Sajnálom!
Találkozhatunk három hét múlva?
Mi lesz akkor?
Azt hittem, a szülinapod. Bocsi!
Az hát, csak szívat!
Festek neki egy képet, mégpedig a saját hajából készült ecsettel.
Most megint megutáltam.
Szeretettel várunk, apa.
Szuper. Jól van.
- Szia! - Szia!
Akkor szia, apus!
Jól van.
Pá!
Én is indulok.
Örülök, hogy Paloma rábeszélt. Jó volt látni, Máximo.
Igen, szintén.
Figyelj!
„Duszélhetnék” veled?
Mármint tudom...
Tudom, hogy sok idő eltelt... és már rég láttuk egymást...
nagyon sok ideje már, és... Ezt már mondtam, és...
De talán...
Nem tudom, éhes vagy-e, vagy... vagy innál-e valamit, de talán...
talán elmehetnénk valahová.
Ha szeretnél. Vagy nem? Akár...
Legyen vacsora!
Itt szálltam meg, akkor találkozzunk a lobbiban egy óra múlva!
- Jó! Igen, az jó lesz. - Remek.
Vacsora. Te és én.
- Igen. - Akkor várlak!
Jó, jó. Sziasztok!
Szia!
Nekem úgy tűnik, minden rendben lesz, Tío.
Ahogy a sztoriban is.
Hát, remélem, most jobban alakul,
mert sajnos
valójában nem így lett vége.
Van elképzelésed arról, hogy ki tette ezt?
Nincs.
OPERATÍV VEZETŐ
Nem, nincs.
Ez nagy baj, Máximo.
Ki tudja, mi lesz,
ha rossz kezekbe kerül a napló?
A Caroline hurrikánt sikerült átvészelnünk,
de az igazi vihar még csak most jött.
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra