Paloma.
- Negaliu patikėt, kad atsivedei... - Savo vyrą?
Puiki kalba, Maksimai!
Tai buvo kažkas nepaprasto! Ji man suteikė sparnus.
Tai buvo vyro portretas ir autoportretas viename.
Ji man priminė akvareles, kuriose pernai tapiau Emilianą Sapatą.
- Žinoma. - Jos buvo nuostabios!
Labai gerai. Kaip miela. Labai gerai.
Klausyk, gal išgeriam dar po vieną añejo?
Už doną Pablą.
- Gerai. - Už doną Pablą.
Man bus garbė.
Ačiū.
Labai džiaugiuosi, kad atėjai.
Ir kad įkalbėjai ateiti Chuliją.
Nebuvo sunku.
Ji buvo Meksike, kur vyko madų šou.
Manau, kad giliai širdyje ji pati norėjo atvykti.
Tereikėjo truputį ją stumtelėti.
Ačiū.
Ar Chulija ką nors sakė apie mane?
Ar...
Ar nesakė, bet išreiškė susidomėjimą manim neverbaliniais ženklais?
Puikus bandymas, tėti.
Aš atvedžiau ją čia.
Toliau - tavo reikalas.
Nebūk tokia.
Einu ko nors išgerti.
Gerai. Ten - tavo svajonių moteris.
Taip ir stovėsi čia kaip įkaltas?
Viskas ne taip paprasta!
Man reikia strategijos.
Reikšmingomis akimirkomis su Chulija
man ima pintis liežuvis.
Chulija!
Galime trumpai pasikabėti?
Ne pasikabėti. Ką tas žodis apskritai reiškia?
Noriu pasikabėti. Ką aš čia tauškiu?
Kabo kabikas.
Tupi tupikas...
Ko tau reikia, Maksimai?
Atsiprašau. Aš nervinuosi.
Noriu atsiprašyti. Elgiausi kaip bukagalvis.
Dėl Beto. Dėl visko.
Prašau, gali man atleisti?
Žinoma, aš tau atleidžiu, Maksimai.
Jei atvirai, aš labiau nerimauju nei pykstu,
kad tu tampi žmogum, kurio nepažįstu.
Pažadu tau, mi amor, aš tebesu toks pat.
Nesijaudink. Viskas bus kaip buvę.
Dulse!
Kai tik įveiksiu Dulsę.
Ką?
Tu ir vėl savo.
Bet ji nori atimt iš manęs viską, dėl ko taip sunkiai dirbau.
Netrukus donas Pablas išeina į pensiją. Kas, jei jis pasirinks ją, o ne mane?
Padarysiu tik kelis nereikšmingus kompromisus.
Maksimai, negalima būti geru žmogum tik tada, kai sekasi.
Koks būsi tada, kai užgrius sunkumai?
Man ir taip nelengva. Tu nieko nesupranti. Tai verslas.
Aš turiu nuosavą verslą.
Bet tai - didžiulis kurortas. Čia reikalinga politika.
O tavo verslas - tik suknelių parduotuvė.
„Tik suknelių parduotuvė“?
Ne. Aš ne tai turėjau galvoje.
Tavo žiniai, dabar aš supykau.
Dėmesio, prieikite arčiau.
Labai gerai, mielieji. Dar arčiau.
Ačiū, kad susirinkot į skubų instruktažą.
Kaip žinote, pranešama apie tropinę audrą.
Kam reikalingas pranešimas?
Mano plaukai patys viską nujaučia.
Kol kas tikimasi tik lietaus.
- Ir griaustinio. - Labai tikimės,
kad audra mums nesmogs visa jėga. Bet saugumo sumetimais
oro uostas atidėjo visus skrydžius.
Tad mūsų svečiai jaučiasi įstrigę.
Pasistenkime juos nuraminti ir priminkime jiems, kad nėra ko bijoti.
Išskyrus turtingiausios Monterėjaus penkiolikametės Anos Sofi rūstybę.
Jos tėvas yra našlys, o ji - vienintelė jo dukra,
tad jos penkioliktajam gimtadieniui jis nepagailėjo nei pastangų, nei pinigų.
Jis turi būti tobulas,
o tai reiškia, kad visa tai turime sunešti į vidų, ir labai greitai.
Tad pasiraitojam rankoves ir kimbam į darbą.
Kad ir kaip norėjau susitaikyt su Chulija,
negalėjau praleist progos pranokti Dulsę.
Panele Deivis!
Man kilo nebloga mintis,
kad jei pririštume skalbinių dėžes prie golfo vežimėlių,
viską suvežtume vienu kartu.
Todėl darbuotojams liktų daugiau laiko...
Tiesą sakant, Dajana,
man patiktų sutelkti jėgas su Maksimu,
bet vakarėliai yra specialūs renginiai, ir aš, Specialiųjų renginių koordinatorė,
manau, kad visiems bus paprasčiau,
jei viską koordinuosiu viena.
Puikus pastebėjimas, Dulse.
Taip, bet turiu klausimą. Tikrai?
Tikrai, Maksimai.
Dulsė pakankamai sumani, kad susitvarkytų viena.
- Tu gali pasirūpinti kitais VIP svečiais. - Nuspręsta.
O aš einu pasikalbėt su ponu Vera.
Jis piktinosi dėl kitų metų biudžeto, pažiūrėsim, kas bus,
kai jis sužinos, kad jo privatus lėktuvas irgi negali pakilti.
Jutau, kad paaukštinimas slysta man iš rankų.
Donas Pablas rekomenduos Dulsę vietoje savęs.
Jei ir ne, Dulsė yra Dajanos favoritė,
tad ši, būdama savininke, gali priimti savo sprendimą.
Bet juk Dajana - ne vienintelė savininkė.
Dulsė dar nebuvo laimėjusi Alechandro Veros palankumo.
Aš vis dar turėjau šansą.
Tereikėjo pirmam su juo pasikalbėti.
Memai, galvojau, kad mirtinai bijai audrų.
Neturėtum dabar tupėti po savo mažučiu darbo stalo
ir kalbėti tūkstantį Tėve mūsų?
Aš vis dar labai bijau audrų, kaip ir eskalatorių bei mažųjų iguanų.
Kaip ir pačios baimės.
Tai ko toks laimingas?
Na, jei audra ir nužudys mus visus, kas iš tikrųjų yra įmanoma,
bent jau mirsiu susižadėjęs su Lorena.
Šiandien aš jai pasipiršiu.
Tavęs laukia romantiškas pasipiršimas lietuje
su šlapiais marškinėliais.
Rizikinga.
- Bet man patinka. - Taip.
Galvoju jai pasipiršti nuo pat Mirusiųjų dienos.
Todėl, na, nors ir labai bijau,
bet kai tokia stipri meilė, viską gali.
Pažįstu ją jausmą.
Sėkmės, papi.
Paliksiu tave. Netrukdysiu tau dirbti.
Ačiū!
Nėr už ką.
Pala. Čia mūsų abiejų darbas.
Čia tavo darbas.
Rimtai, Hektorai? Hektorai!
Patikėkit. Pokylių salė - daug geresnė už vadinamąjį Langą į jūrą.
Ir pakrantės mažiau, ar ne?
Pokylių salėje bus smagu. Tiesa, Ana Sofi?
Pokylių salės skirtos princesėms.
Jie nukirto man galvą, Papi.
Turėjau būti undine.
O dabar esu paprasta moteris.
Ir žuvis.
Labai greitai tavo galva vėl atsidus prie tavo žuvies kūno.
Visa tai - saugumo sumetimais.
Gerai jau.
Bet jei vakarėlis man nepatiks, jūs pati liksite be galvos.
Čia ji tik pyktelėjo.
Jūs dar nematėt jos piktos.
Širdele.
Čadai, reikia sustiprinti apsaugą šioje šventėje,
kad ji neleistų man pasmaugti mažą mergaitę.
Gerai, mama.
Nesijaudink.
Kruopščiai patikrinau visų čia esančių svečių biografijas.
Gal truputį persistengei, bet tiek to.
Reikia pripažint, tavo apranga man primena „Village People“.
Ką toliau ketini daryti? Plukdyti svečius pripučiamais laivais?
Tiesą sakant, išbandžiau visus darbus čia, viešbutyje.
Na, sveikinu.
Kuris tau labiausiai patinka?
Jei atvirai, visi.
Žinai, visi čia dirbantys - savo srities specialistai.
Pako yra gimęs būti sodininku.
Ir niekas nemoka lankstyti skalbinių taip, kaip Lupita.
Turbūt nepatikėsi, bet mažai kuo galėjau jiems padėti.
Esu tikra, tu klysti.
Tiesiog nė vienas darbas nelipo man prie širdies.
Manau, man reikia viską mesti ir vėl grįžti į Los Andželą.
Vėl išvyksti?
Brangusis, nepulk į kraštutinumus.
Turiu susirast savo vietą, mama, supranti?
Nenoriu būti bet kur.
Noriu būti kažkur.
Ar reikėtų sakyti: „Noriu būti kur nors“?
Supranti, ką noriu pasakyti.
Deja, nesuprantu.
Gerai. Gana apie Čadą.
Man labai įdomi jo kelionė ieškant savęs, bet Chulija yra čia.
Ir jei tu nepasikalbėsi su ja, aš tai padarysiu.
Ne. Tu negali pasikalbėt su ja pirmas.
Jokiu būdu.
Chulija.
Maksimai.
Šimtas metų.
Taip.
Nežinau, nė ką pasakyti.
- Garsioji Chulija. - O Dieve.
Turiu krūvą klausimų. Net susirašiau juos.
Gerai, taip. Pirmas klausimas. Kur jūs gyvenat?
Atsiprašau. Atleisk, Chulija. Tai mano nenuorama sūnėnas Hjugas.
Eik pažaisti, kol suaugusieji pasikalbės, gerai?
Gerai.
Dabar, kai esate žinoma, ar jūsų tėvai pritaria jūsų pasirinkimui?
Pasakojau jam apie gyvenimą Las Kolinase, tad,
supranti, paminėjau ir tave kartelį ar kitą.
Jis meluoja.
Daug daugiau nei kartelį ar kitą.
Pala, ar jūs kuriate kolekcijas vyrams?
Ar buvote kada iš naujo įsimylėjusi? Prekiaujate juvelyrika?
O Dieve!
Ji pusę metų gyvena Paryžiuje, pusę - Kolumbijoje.
Ji susitaikė su tėvais, kai pagimdė
tris nuostabius vaikus - Raulį, Antonijų ir Ilzę.
Savo pirmąją kolekciją vyrams ji pristatė 2005 m.,
o prieš ketverius metus išsiskyrė su vyru.
Patenkintas?
Kai kas įdėmiai seka mano gyvenimą.
Ką? Aš?
Aišku, kad ne.
Juk žinai, kad matau, kai seki mano istorijas instagrame, ar ne?
Tikrai?
Ką gi, einu išreikšti pagarbą dono Pablo šeimai.
Buvo malonu su tavim susipažinti.
- Ir man malonu. - Labai malonu. Taip.
Beje, man labai patiko tavo kalba.
Ačiū.
Chulijos G. rudens kolekcija.
- Taip. - Tau tinka.
Labai tinka.
Ačiū.
- Viso. - Rimtai?
Tu su jos kostiumu?
- Žmogau, tu perlenkei lazdą. - Man nesvarbu.
Grįžkim prie pasakojimo.
Turėjau įrodyt ponui Verai, kad aš turiu būt Paslaugų direktoriumi, ne Dulsė.
Kokios naujienos?
- Bet reikėjo užtikti jį vieną. - Visi skrydžiai atidėti.
Dabar jau turėjau būti Kankūne, bet dangus turėjo kitų planų.
Gaila, kad negalėjom pasiūlyti Prezidento apartamentų.
Viskas gerai. Tiks ir Ambasadoriaus apartamentai.
Apsimesiu, kad stovyklauju.
ANA SOFI POKYLIŲ SALĖ A
Jei jau užstrigau čia, ar galėčiau tikėtis,
kad sutiksi su manim pavakarieniauti?
Na, pameni, anąkart teko atidėti.
Atleisk man, Alechandrai,
bet manau, kad mūsų verslo vakarienės nebėra tinkamos.
Na, tuomet tegul tai bus šiaip vakarienė.
Ačiū už pasiūlymą,
bet romantiniai ryšiai manęs irgi nedomina.
Tu mane atstumi?
Man tai pirmas kartas.
Na, jei neminėsiu „Mis Hondūras“ laimėtojos,
nes buvau pamiršęs, kad jau susitikinėju su „Mis Salvadoro“ laimėtoja.
Bet aš maniau, kad mus kažkas sieja, Dajana.
Taip ir yra.
Bendras darbas.
Manau, kad mūsų santykiai turi būt grynai profesiniai.
Taip. Žinoma.
Tikrai nenorėčiau, kad mūsų santykiai
kenktų mūsų nuostabiam viešbučiui.
Džiaugiuosi, kad supratome vienas kitą.
Taip. Ir aš.
Tvarka!
Sveiki. Senjore Vera!
Gal galiu jums kuo nors padėti?
Nors kuo nors?
Ne, Maksimai. Ačiū.
Nebent stebuklingu būdu nugabentum mane į Kankūną.
Ko jums taip staiga prireikė Kankūne?
Nusibodo prašmatnios atostogos čia?
Turėjau būti Kankūne,
nes Kruzas Delgadas nori nuteikti prieš mane mano valdybą.
Jei jo nesustabdysiu, broliams Veroms
teks atsisveikinti su nuosavybe Majų Rivjeroje.
Atsiprašysiu.
Klausau?
Kruzas Delgadas.
Kažkur girdėta pavardė.
Staiga prisiminiau. Kruzas Delgadas buvo Paslapčių knygoje.
Galėčiau padėti ponui Verai išspręsti šį svarbų klausimą.
Vienintelė problema buvo...
Chulija turbūt galvoja, kad aš ją persekioju.
Aš žinojau jos vaikų vardus, Hjugai.
- Aš susimoviau. - Liaukis.
Prisimink savo kalbą.
„Niekada nevėlu.“
Pasikviesk ją šįvakar vakarienės ir romantiškai pasivaikščiokit po sodą.
Memui tai padėjo. Gal padės ir tau.
Keista, kad paminėjai Memą.
Nes jųdviejų su Lorena santykių laukė netikėtas išbandymas.
- Šita dalis - labai įdomi. - Ką? Nė kiek.
Lupe, ačiū, kad buvai tokia kilni ir sutikai palaukti.
Turėjau pakankamai laiko geriau pažinti Loreną.
Ir suprasti, kad ji yra ta moteris, su kuria noriu praleist likusį gyvenimą.
Jei grąžinsi man močiutės žiedą,
aš pasipiršiu.
- Ne. - Ačiū.
Pala. Ką? Kodėl?
Tu dar nepasiruošęs.
Nesijaudink. Kai būsi pasiruošęs, aš pasakysiu.
Bet tai buvo tavo mintis! Nieko nesuprantu.
Prieš pusmetį Memas būtų sutikęs su Lupės atsakymu
ir pasidavęs. Bet tai buvo naujas Memas.
Iš pradžių jis sutriko,
tada susierzino, o vėliau ir įsiuto.
Jam nereikėjo Lupės leidimo.
Juodu su Lorena siejo ypatingas jausmas,
ir jis nesiruošė leisti Lupei turėti tai, kas priklausė jam.
Jis nusprendė grįžti atgal.
Tučtuojau grįžti atgal, Memai.
Lupe! Grąžink man močiutės žiedą!
Aš ne prašau, o liepiu!
Netgi reikalauju!
Ir kodėl tos džiovyklės taip ūžia?
Negaliu! Aš...
Ką? Kalbėk aiškiau, moterie!
Aš jį pamečiau, aišku?
Pamečiau!
Prie Lango į jūrą!
Nekelkime panikos,
bet tropinė audra Karolina sustiprėjo iki uragano.
Uragano?
Jis dar nepasiekė kranto, bet slenka tiesiai link mūsų.
Mums reikia konkretaus plano, ką daryti, kad likę darbuotojai ir svečiai
neimtų panikuoti.
Viską reikia daryti labai greitai.
Gaila, kad neturim daugiau maišų su smėliu.
Pako pila smėlį į augalų vazonus, o Lupė turi rožinių pagalvės užvalkalų,
nes aš tyčia ar netyčia įmečiau į skalbyklę savo raudonas trumpikes.
- Bet bus gerai. - Puiku. Susisiek su Pako.
Supratau.
Atsiprašau, DėPė, įprotis.
Dulse, sukviesk visus svečius į pokylių salę. Ten saugiausia.
Visus? Anai Sofi tai nepatiks.
Jie - svarbiausia šeima Monterėjuje.
Galime sulaukti daugiau užsakymų dėl 15-ojo gimtadienio, vestuvių
ar apipjaustymo vakarėlių, jei kas sumanys atsiversti.
Neturime kitos išeities.
Atsiprašau. Dajana, ar nekeista, kad čia nėra Maksimo?
Ar ne tai dabar yra svarbiausia?
Tik sakau.
Savo rankose laikiau raktą nuo informacijos,
kuri galėjo padėti man įsiteikti p. Verai. Mano paskutinis šansas įveikti Dulsę.
Tereikėjo apsispręsti, kam esu pasiryžęs dėl savo tikslo.
SVEČIAS: KRUZAS DELGADAS
SU 15-U GIMTADIENIU! ANA SOFI
Pakentėk, kol praeis audra, širdele.
Langai gali dužti ir sužaloti svečius.
Vėjas gali nunešti į jūrą žmones.
Nutrauk mane, kai pasakysiu ką nors, kas sukels tavo gailestį, širdele.
Panele Deivis.
- Blogos naujienos. - Labai blogos?
Tokio blogumo, lyg Džein Fonda
būtų pirma už tave išleidusi savo treniruočių vaizdo juostą.
O Dieve. Sukviesk darbuotojus į personalo kavinę,
o pats grįžk čia.
Kavinę užlies pirmiausiai. Visi turime būti čia.
- Tai saugiausias planas. - Juk turi būti kita vieta.
Mama, aš nepaliksiu savo bendradarbių. Mes visi esame žmonės.
Ir su visais reikia elgtis vienodai.
Uraganas Karolina nediskriminuoja žmonių, nediskriminuosiu ir aš.
Na, ką pasakysi, Dajana?
Pasakysiu, kad buvau neteisi. Svarbiausia - mūsų žmonių saugumas.
Čadai, kviesk visus čia.
Potvynis mūsų neišgąsdins.
Supratau. Šiaip jau šiuo metu - atoslūgis. Bet tavo nusiteikimas man patinka.
Pajuokausi kitą kartą.
Tiesiog
neįtikėtina. Šitaip smulkmeniška.
Šito gana, kad nutildyčiau Kruzą Delgadą.
Džiaugiuosi, kad galiu padėti, pone Vera. Jei tik ko nors prireiks,
galite visada manimi pasikliauti.
Maksimai! Atsiprašau.
Turiu klausimą.
Kas čia?
Šitas?
Fotokopija.
Maksimai.
Ateik čia.
Kieno fotokopija?
Informacijos.
Viršuje yra skaičiukas, kuris tikriausiai reiškia puslapio numerį.
Vadinasi, ten, iš kur tai paėmei, yra daugiau puslapių.
Daug daugiau.
Tai konfidencialu.
Konfidencialu?
Tik nesakyk, kad turite...
Paslapčių knygą apie visus svečius.
Na, jokia tai ne Paslapčių knyga.
Tiesiog žurnalas,
kad prisimintume tai, ką mūsų svečiai labiausiai mėgsta.
Svečiai? Žinau, jūs čia sakote...
„Svečio noras - mums įsakymas“, taip?
Man labiau patinka
„Boso noras - mums įsakymas.“
Atnešk man tą žurnalą.
Prašau, pone Vera. Aš negaliu išduot dono Pablo.
Ar tai, kad atnešei man šį lapą, nėra išdavystė?
Tiek to, Maksimai.
Bus gana ir vieno puslapio. Ačiū. Aš to nepamiršiu.
Ačiū!
Sukėliau rimtą pavojų viskam.
Chulija buvo teisi. Aš nebepažinau savęs.
Ir viskas tik tam, kad įveikčiau Dulsę.
Maksimai.
Audra įsismarkavo, mus gali užlieti vanduo.
Dulsė viena nebespėja susidoroti. Gali jai padėti?
Greičiau. Ji vis dar be galvos!
Pagaliau donui Pablui manęs prireikė.
Turėjau apsidžiaugti, bet nieko nejaučiau.
Nerimas dėl darbo nukreipė mano dėmesį nuo to, kas buvo iš tikrųjų svarbu...
Chulija! Nematėt Chulijos?
Ne. Senokai jos nemačiau.
Atsiprašau, pone, bet turiu ją surasti, kol audra neįsisiautėjo.
Žinoma. Aš viskuo pasirūpinsiu.
Manimi visuomet gali pasikliauti.
Ačiū, done Pablai.
Hektorai! Kur tu buvai? Aš šitaip jaudinausi.
Užkaliau lentomis tavo kabinetą.
Negalime išsaugoti visko pilyje, bet karalienės kambarys - neliečiamas.
Bandau demonstruoti drąsą, bet tiesa ta, kad labai bijau.
Tokios stiprios audros dar nėra buvę.
Nesijaudink, meile mano. Aš nebijau. Kaip kartą pasakė
išmintingas baseino prižiūrėtojas: „Meilė suteikia sparnus.“
Gerai, žmonės. Per radiją pranešė, kad po 10 min. uraganas pasieks žemę.
Chimena. Pameni jūrinius mazgus, kuriuos 1982 m. vasarą mokė rišti tavo tėtis?
Žinoma. Iš kur tu prisimeni?
Dabar ne laikas! Pasiimk ką nors į pagalbą ir pritvirtink duris į rūsį.
Pako! Geriausias santechnike šioje Akapulko dalyje. Tu eisi į viršų.
Juk žinai, kad nesuprantu angliškai, güero.
Atsiprašau. Tau reikia užtaisyt nuotėkius lubose.
Gonzalai! Dar liko užkalti kelerias duris.
Žinau, kad netekai piršto statydamas medinę trobelę,
bet gal norėtum dar kartą padirbėti elektriniu pjūklu?
Puiku. Dėmesio, veikdami išvien mes įveiksime uraganą!
Mums pavyks, žmonės. Joks uraganas nebaisus.
Tąkart Čadui pravertė visuose darbuose įgyti įgūdžiai.
Na, o aš tebeieškojau Chulijos,
nes nė vienas sveiko proto žmogus neitų per audrą į lauką. Tiesa, Memai?
Tai tik žiedas!
Labai senas žiedas!
Liaukis kvailiojęs! Eime vidun!
Ne! Šis žiedas man reiškia viską! Privalau jį rasti! Tu manęs neperkalbėsi!
Gana, Memai! Eime!
Chulija, štai kur tu!
- Greičiau bėgam į pokylių salę! - Maksimai, žinau, kad tau
tai „tik suknelių parduotuvė“, bet man ji yra viskas!
- Žinau. Aš buvau neteisus. Paskubėkim! - O jei lentos neišlaikys?
Negaliu taip palikti suknelių. Tai ne vieno mėnesio darbas!
Aš tavęs nepaliksiu. Jei paskubėsim,
- suspėsim nunešt jas į pokylių salę. - Gerai!
Dėmesio, bičiuliai. Visi likite ten, kur esat.
Audra netrukus smogs.
Baigiau.
Ką daryt?
Liksime čia. Kartu.
Nuo atidarymo liko žvakių.
Galime pažaisti kortomis, kol praeis audra.
Nebloga mintis.
Tik noriu tave įspėti,
kad aš puikiai žaidžiu kortomis.
Trauk dvi.
Atleisk man. Tai aš kalta, kad čia įstrigai.
Esu būtent ten, kur turiu būti.
Su tavim.
Nieko nėra svarbiau.
- Nebent priversti tave traukti keturias. - Dar pasigailėsi, Maksimai.
Atleisk man, mieloji. Tu buvai teisi.
Nebemačiau to, kas yra svarbu. O dabar net tamsoje tai įžiūriu.
Tą dieną, nepaisant mūsų baimės,
mums su Chulija atrodė, kad kartu galime viską.
Gal tada aš buvau naivus, bet...
Mes abu buvome naivūs.
Žinau.
Turbūt iš pasakojimo atrodau drąsesnis, nei buvau iš tikrųjų.
Ne, iš esmės prisimenu lygiai taip pat.
Žinot, sukalbėjom rožančių gal tik penkis kartus.
Tío, negali palikt manęs nežinioje vidury uragano.
Nepaliksiu, Hjugai. Nepaliksiu.
Po kelių įtemptų akimirkų audra nurimo.
Gerai, tie, kurie nespėjot į pokylių salę, ateikit čia, kad galėtume jus suskaičiuot.
Baigiau ir einu. Baigiau.
Memai!
Galėjai ten žūti! Ką tu sau galvojai?
Norėjau surasti močiutės žiedą.
Lupė pasakė, kad pametė jį, tad reikėjo jį surasti.
Bet aš neradau. Todėl dabar viskas žlugo.
Pala. Kaip jis atsidūrė pas tave?
Ir tu buvai išėjus jo ieškoti? Ten juk pavojinga, Lorena.
Ne, Memai.
Aš jį visą laiką turėjau.
Teta Lupė man jį atidavė aną savaitę.
Kai supratau,
kad esi tas, už kurio noriu ištekėti.
Net buvau sugalvojusi nusivesti tave į rungtynes Gvadalacharoje ir pasipiršti.
Tai buvo kvailas planas.
Tai tu slėpei tiesą dėl jos?
Reikėjo pasakyt, kad jį pardaviau. Nemėgstu būti šlapia.
Mano Lolo.
Tai buvo labai gražus planas.
Labai norėčiau nueiti su tavim į futbolo rungtynes. Bet...
Bet dabar...
tenoriu viena - būti tavo vyru.
Brangioji.
Mes ilgai iki to ėjome.
Ir pagaliau atėjome. Abu kartu.
Todėl...
Lorena Del Pilar Molina...
būsimoji Rejes?
Ar tekėsi už manęs?
Taip.
Būčiau laimingiausia pasaulyje.
Eikš, teta Lupe!
Sveikinu, Memai!
Negaliu patikėt, kad mums pavyko.
Mums pavyko tik tavo dėka, Čadai.
Ačiū, mama. Žinai, buvo gera, nežinau, nors kartą pasijusti reikalingam.
Na, dabar tu nebegali išvažiuoti.
Tu įrodei ne tik tai, kad žinai, ką šie visi žmonės daro,
bet ir tai, kad juos pažįsti.
Kaip tikras...
Generalinis direktorius.
Tas kabinetas tebėra laisvas?
Elektra atsirado.
- Pašokam? Eime! - Taip!
Žiūrėkit! Nematomas žmogus.
Kur šiandien buvai?
Dėliojau prioritetus.
Rimtai?
Nes kol buvau dešiniąja dono Pablo ranka,
tu žaidei namais su savo mergina.
Maksimai.
Done Pablai.
Nežinau kaip Maksimas,
bet aš, pavyzdžiui, esu pasiruošus visokeriopai jums padėti.
Gerai, Dulse.
Be reikalo šitaip stengiesi.
Šiam reikalui man reikia Maksimo.
Paimk. Žinau, kaip tau patinka viską po manęs tvarkyti.
Tą vakarą mes su Chulija susitaikėm,
Memas susižadėjo su Lorena, o donas Pablas pasirinko mane vietoj Dulsės.
Tą akimirką viskas atrodė tobulai tame keistame vakarėlyje.
Žmogau, kokia sėkminga pabaiga.
Jūsų pasakojimai labai įkvepiantys, emocionalūs ir kandžiai juokingi.
Ne visi tai moka.
Tas vyrukas man pradeda patikti, Paloma.
Na, nenoriu nutraukt jūsų vyriškos draugystės, bet mums jau metas.
Buvo smagu pamatyt vietą, kurioje su mama susipažinot,
nors tavo versija apie viešbutį - daug geresnė už šią skylę.
- Taip. - Pasivogsiu kelis padėkliukus.
Kalbi visai kaip tavo mama.
Gailiuosi, kad taip ilgai delsiau susitikt su tavim, dukra. Atleisk.
Tu nieko prieš, jei pasimatysim po trijų savaičių?
O kas bus po trijų savaičių?
Galvojau, kad tavo gimtadienis. Atleisk.
Taip ir yra. Ji tik erzina jus.
Padovanosiu jai naują paveikslą, nutapytą teptuku iš jos plaukų.
Vėl imi nebepatikti.
Mes lauksim tavęs, tėti.
Smagu. Gerai.
- Viso. - Iki.
Iki kito karto, uošvi!
Iki.
Viso.
Man jau irgi laikas.
Džiaugiuosi, kad Paloma įkalbėjo mane atvykti. Buvo malonu pasimatyti, Maksimai.
Taip, man irgi.
Galime pasikabėti?
Na, aš žinau...
Žinau, kad prabėgo daug laiko... ir mes nesimatėm
šimtą metų... Aš jau sakiau tai ir...
Bet galbūt...
Aš nežinau, ar tu alkana, ar tik ištroškusi, bet galbūt...
galėtume kur nors nueiti.
Jei nori. Ar nenori? Galėtume...
Mielai pavakarieniaučiau.
Apsistojau viešbutyje, taigi, gal po valandos susitinkam vestibiulyje?
- Taip! Taip, gerai. - Puiku.
Vakarienė. Tu ir aš.
- Taip. - Iki pasimatymo.
Gerai. Iki.
Iki!
Na, regis, tau neblogai sekasi, Tío.
Kaip ir tavo istorijoje.
Na, tikiuosi, šįkart man labiau pasiseks,
nes, deja,
ta istorija baigėsi ne taip.
Numanai, kieno tai darbas?
Ne.
DONAS PABLAS BONILJA PASLAUGŲ DIREKTORIUS
Ne, nenumanau.
Prasti popieriai, Maksimai.
Jei žurnalas pateks į blogas rankas,
kas žino, kas bus?
Kaip ir nepastovūs tos dienos vėjai,
blogiausia dar buvo ateity.
Išvertė Laima Banionienė