Bravo.
Paloma.
- Pa pripeljala si... - Moža?
Kakšen govor, Máximo!
Čudovit je bil. Dal mi je energijo.
Bil je portret moškega in hkrati avtoportret.
Spominja me na moje akvarele Emiliana Zapate.
- Seveda. - Čudoviti so.
Krasno. Super.
Bi nam prinesel še eno rundo añeja?
Za don Pabla.
- Prav. - Za don Pabla.
- V čast mi bo. - Hvala.
Lepo, da si prišla. In pripeljala Julio.
Ni bilo težko.
V Ciudadu je bila na modni reviji.
Mislim, da je hotela priti.
Samo reči ji je bilo treba.
Hvala.
Je kaj rekla o meni? Ali...
Ali pa ne, pa je zanimanje pokazala neverbalno.
Kar pozabi.
Pripeljala sem jo sem. Za drugo poskrbi sam.
Ne bodi taka.
Na pijačo grem.
Tam je ženska tvojih sanj.
Boš ali ne?
Ni tako preprosto! Strateško moram pristopiti.
Pri pomembnih trenutkih s Julio sem po navadi zinil kaj neumnega.
Julia. Julia! Lahko "tovoriva"?
Ne tovoriva. Kaj to sploh pomeni?
Rad bi tovoril? Kaj pa hočem?
Tovor za izgovor. Daj, daj...
- Kaj bi rad povedal? - Oprosti, živčen sem.
Rad bi se opravičil. Tepec sem. Glede Beta in vsega drugega.
Mi odpustiš?
Seveda ti odpustim. Bila sem bolj zaskrbljena kot jezna.
Ustrašila sem se, da postajaš neprepoznaven.
Prisežem, da sem še vedno jaz. Ne skrbi. Vse bo spet normalno.
Dulce!
- Takoj ko premagam Dulce. - Kaj?
- Ne gre tako. - Hoče mi vzeti vse, za kar sem se trudil.
Don Pablo se bo kmalu upokojil. Kaj, če se odloči zanjo?
Še nekaj drobnih kompromisov moram doseči.
Ne moreš biti dober človek samo takrat, ko ti gre dobro.
Kakšen boš, ko bo postalo težko?
Ni mi lahko. Ne razumeš, to je posel.
- Tudi jaz imam posel. - Veliko letovišče je. Ti imaš samo butik.
Vau. Samo butik?
- Ne. Nisem tako mislil. - Zdaj pa sem jezna.
Prosim, stopite bliže.
Kar bliže, dragi moji.
Hvala, da ste prišli na sestanek.
Kot veste, smo dobili opozorilo o tropski nevihti.
Kdo potrebuje opozorilo. Moji lasje takoj vedo.
Za zdaj napovedujejo le dež.
- In grmenje. - Toda
take nevihte se hitro spremenijo. Za vsak primer
so vseeno prizemljili vsa letala.
Naši gostje ne morejo nikamor.
Pomirite jih. Povejte jim, da se nimajo česa bati.
Razen gneva najbogatejše prebivalke Monterreya, 15-letne Ane Sofi.
Njen oče je vdovec, ona pa edinka.
Zato je vso pozornost in denar usmeril v njeno quinceañero.
Mora biti popolno.
Kar pomeni, da moramo vse prenesti noter. Čim prej.
Zavihajmo rokave in prenesimo delfine.
Hotel sem se pobotati s Julio,
a to je bila priložnost, da prehitim Dulce.
Ga. Davies! Odličen predlog imam.
Če na golfsko vozilo priključimo vsebnike za perilo, bomo vse prepeljali hkrati.
- Osebju bo ostalo več časa za delo... - Diane,
čeprav bi bilo fino združiti moči z Máximom,
so zabave dogodki. Ker sem koordinatorka za dogodke,
bo za vse manj zmedeno, če vse koordiniram sama.
- Prav imaš, Dulce. - Toda po drugi strani... Ima res?
Ima, Máximo. Dulce je več kot sposobna voditi to.
- Ti se posveti drugim pomembnim gostom. - Urejeno.
Z g. Vero sem zmenjena. Ni bil zadovoljen z letnim proračunom,
kaj bo šele, ko bo slišal, da ne more vzleteti.
Don Pablo bo na svoje mesto predlagal Dulce.
Tudi če ne, bila je Dianina ljubljenka,
ona pa je kot lastnica odločala.
Toda Diane ni bila edina lastnica. Dulce še ni osvojila Alejandra Vere.
Še sem imel priložnost. Moral sem priti prej do njega.
Memo, mislil sem, da se bojiš neviht.
Se ne boš skril pod mizo in molil očenaše?
Neviht se bojim najbolj, poleg dvigal in mladih legvanov.
- In samega strahu. - Zakaj si potem tako vesel?
Tudi če nas nevihta pobije, kar je zelo mogoče,
bom umrl zaročen z Loreno. Danes jo bom zasnubil.
Torej si za snubitev izbral romantičen dež,
ki ti bo zmočil belo srajco, da se bo videlo skozi? Tvegano.
- Mi je pa všeč. - Ja.
Že od dneva mrtvih jo hočem zasnubiti.
Čeprav me je na smrt strah...
Ob taki ljubezni zmoreš vse.
Poznam občutek.
Srečno, papi. Pustil te bom delati. Nočem motiti.
Hvala!
Seveda, prijatelj.
Čakaj. To je najino delo. To je tvoje delo.
Resno, Héctor? Héctor!
Plesna dvorana je veliko boljša kot Okno na morje.
Včasih je tudi plaže preveč.
Plesna dvorana bo super, ne, Ana Sofi? Plesne dvorane so za princeske.
Obglavili so me, očka. Morska deklica bi morala biti.
Zdaj sem samo ženska. In riba.
Na tvoje ribje telo bomo spet nataknili glavo. To je zaradi varnosti.
Prav. Če zabava ne bo čudovita, bo vaša glava naslednja.
To je stanje številka štiri.
Ne želite si, da jo vidite pri deset. Ljubica.
Chad, poostrimo varnost na quinceañeri,
- da ne bom zavila vratu tej punci. - Prav, mami.
Brez skrbi. Vse goste sem skrbno preveril.
Malce pretiravaš, ampak v redu.
To malo preveč vleče na "Village People".
Kaj sledi? Boš s čolnom vlekel napihljive banane?
- Opravljal sem vsa dela v hotelu. - Čestitam.
- Katero ti je najbolj všeč? - Vsa so mi bila všeč.
Ampak vsi so mojstri v svojem poklicu. Paco je rojen vrtnar,
nihče ne zlaga rjuh kot Lupita.
- Zdelo se mi je, da ne pomagam. - To gotovo ni res.
Za nobeno delo se nisem čutil poklicanega.
Vzel se bom v roke in se vrnil v LA.
Spet greš? Se ti to ne zdi pretirano?
Ugotoviti moram, kam spadam.
Nočem kar biti nekje. Nekje hočem biti.
Ali se reče: "Hočem biti nekje!"
- Saj veš, kaj mislim. - Res ne vem.
Dovolj o Chadu.
Saj me zanima njegovo samoiskanje, ampak Julia je tu.
- Če ti ne boš govoril z njo, bom jaz. - Ne, ne pred mano.
- Ej! - Ni govora!
Julia.
Máximo.
Dolgo se nisva videla.
Ja.
Ne vem, kaj naj rečem.
- Slavna Julia. - O bog.
Veliko vprašanj imam. Zapisal sem jih.
Prvo: Kje živite?
Oprosti, Julia. To je moj nečak Hugo, ki me sramoti.
- Pojdi se igrat, ko odrasli govorimo. - Prav.
Vaši starši zdaj podpirajo vašo kariero?
Pripovedoval sem mu o Las Colinasu.
- Enkrat ali dvakrat sem te omenil. - Laže.
Velikokrat vas je omenil.
Čakajte. Imate tudi moško linijo?
- Ste se spet zaljubili? Prodajate nakit? - O bog!
Pol leta je v Parizu, pol v Kolumbiji.
S starši se je pobotala, potem ko je rodila Raúla, Antonia in Ilse.
Moško linijo je lansirala leta 2005. Ločila pa se je pred štirimi leti.
- Si zadovoljen? - Nekdo je na tekočem.
Kaj? Jaz?
Seveda ne.
Vidim, ko gledaš moj Instagram.
Res?
Izreč grem sožalje don Pablovim sorodnikom.
Veselilo me je.
- Enako. - Me veseli.
Lep govor si imel.
Hvala.
- Jesenska linija Julie G. - Ja.
Zelo lepo.
Hvala.
- Adijo. - Resno?
- Njeno kreacijo nosiš? Ni frajersko. - Briga me.
Vrniva se k zgodbi.
Vero sem moral prepričati, da sem ustreznejši za operativnega vodjo.
Kaj sreče?
- Ko bo sam. - Ne.
Moral bi biti v Cancunu, pa vreme ne dovoli.
Oprosti, ker predsedniški apartma ni prost.
Diplomatski apartma bo v redu. Tako bo, kot da taborim.
Ker sem že tu, bi izkoristil obljubo,
da boš večerjala z mano.
Dežuje, kaj naj človek počne?
Žal mi je.
Najine poslovne večerje niso več primerne.
Potem pa naj ne bo poslovna.
Hvala za ponudbo.
Ampak romanca me trenutno ne zanima.
Zavrnila si me?
Prva si. Poleg miss Hondurasa.
Samo zato, ker sem hodil z miss Salvadorja.
- Mislil sem, da sva se ujela. - Saj sva se, še vedno se ujemava.
Kot sodelavca. Rajši bi videla, da je najin odnos posloven.
Ja. Seveda.
Nočem, da bi kaj med nama ogrozilo najin čudoviti hotel.
- Vesela sem, da se strinjava. - Ja. Enako.
Popravil sem.
Pozdravljeni, gospod Vera. Vam lahko kako pomagam danes?
Ne Máximo. Hvala. Razen če me lahko teleportiraš v Cancun.
Zakaj morate v Cancun? V slabše letovišče?
Moral bi biti v Cancunu,
ker hoče Cruz Delgado moj odbor obrniti proti meni.
Če ga ne ustavim, bosta brata Vera ob vso posest na Majevski rivieri.
Oprosti.
- Ja? - Cruz Delgado. Od kod poznam to ime?
Cruz Delgado je bil v Knjigi skrivnosti.
Veri bi lahko pomagal pri njegovi najhujši težavi. Toda...
Julia misli, da sem izprijen zalezovalec. Vem, kako je ime njenim otrokom.
- Zamočil sem. - Daj no.
Spomni se svojega govora: Nikoli ni prepozno.
Povabi jo na večerjo in romantičen sprehod po vrtu.
Memu je uspelo, tudi tebi lahko.
Smešno, da si omenil Mema. Njegovo zvezo z Loreno je zajel vihar.
- Ta del je dober. - Kaj? Ne, ni.
Lupe, hvala za velikodušni podaljšek.
Čas sem imel dobro spoznati Loreno.
Dojel sem, da je ženska, s katero bi rad živel.
Mi vrneš babičin prstan? Zasnubil jo bom.
- Ne. - Hvala.
Kaj? Zakaj?
Nisi še pripravljen. Ne skrbi, povedala ti bom, ko boš.
To je bila tvoja ideja. Ne razumem.
Pred pol leta bi se vdal,
ampak to je bil nov Memo.
Najprej je bil zmeden, nato slabe volje in nato besen.
Ni rabil Lupejinega dovoljenja. Z Loreno je imel čudovito zvezo
in ni dovolil, da bi ga Lupe prikrajšala zanjo.
Nazaj je šel.
Zdaj, Memo.
Lupe! Daj mi babičin prstan!
Ne prosim te zanj, ampak ga zahtevam.
Še več, vpijem!
So bili sušilci vedno tako glasni?
Ne morem.
Kaj? Glasneje, ženska.
Izgubila sem ga, prav?
Pri Oknu na morje.
Nočem povzročati panike,
ampak tropska nevihta se je prelevila v orkan.
Orkan?
Kot sem rekla,
premislimo, kako bomo povedali gostom, ne da bi ustvarili paniko.
Organizirati se moramo. Škoda, da nimamo več vreč s peskom.
Paco je dal pesek v lonce za rože. Lupe pa ima rožnate prevleke za blazine,
ker sem dal rdeče spodnjice med belo perilo.
- Uspelo bo. - Krasno. S Pacom se poveži.
Razumem. Oprosti, don Pablo, navada.
Dulce, vse goste pripelji v varno plesno dvorano.
Vse? Ana Sofi bo znorela. To je najpomembnejša družina v Monterreyu.
Če bodo zadovoljni, bodo tudi drugi hoteli praznovati pri nas.
Ne gre drugače.
Oprostita. Diane, ni čudno, da Máxima ni?
Le kaj je lahko pomembnejše od tega? Samo pravim.
Imel sem dobesedno ključ do podatkov,
s katerimi bi se prikupil Veri in zadal zadnji udarec Dulce.
Toda kako daleč sem bil pripravljen iti?
VSE NAJBOLJŠE ZA 15. ROJSTNI DAN ANA SOFI
Samo počakajmo, da nevihta mine.
Razbito okno lahko poškoduje gosta.
Pa morje lahko koga odnese.
Ne vem, kaj naj še rečem, da se boš omehčala.
Ga. Davies.
- Zunaj je hudo. - Kako hudo?
Kot takrat, ko je Jane Fonda izdala kasete z aerobiko teden pred tabo.
O bog. Pokliči zaposlene v menzo za osebje in se vrni na varno k meni.
Tam bo najprej zalilo. Vsi moramo biti tu.
- Tu je najvarneje. - Gotovo je še kje.
Ne bom zapustil sodelavcev. Vsi smo ljudje.
Z vsemi je treba delati enako. Orkan ne dela razlik, jaz tudi ne.
Kaj praviš, Diane?
Motila sem se. Varnost naših ljudi je najpomembnejša.
Chad, vse pripelji sem.
Kot v tej pesmi, plima je, gremo naprej.
Razumem. V bistvu je oseka. Ampak dobro si povedala.
Šale prepusti meni.
To je neverjetno. Zelo podrobno.
Zdaj mi bo Cruz dal mir.
Z veseljem sem vam pomagal. Če potrebujete še kaj,
prosim, vedite, da sem vaš najzanesljivejši uslužbenec tukaj.
Máximo. Oprosti.
Samo eno vprašanje.
Kaj natančno je to?
To?
Samo fotokopija.
Máximo.
Pridi sem.
Fotokopija česa?
Podatkov?
Tu je številka. Videti je kot številka strani.
Kar pomeni, da to ni edina stran.
Da jih je veliko več.
To je zaupno.
Zaupno?
Hočeš reči, da ima hotel nekakšno
- knjigo skrivnosti o gostih? - Ne bi rekel, da je knjiga.
Samo zvezek je, kamor zapisujemo želje gostov.
Gostov? Vem, da tu pravite: "Gost dobi, kar hoče."
Ampak moj slog je bolj:
"Šef dobi, kar hoče."
Prinesi mi zvezek, prosim.
Prosim, g. Vera. Ne morem izdati don Pabla.
Ga nisi izdal, ko si mi dal to stran?
Ne sekiraj se.
To je več kot dovolj. Hvala. Zapomnil si bom.
Hvala!
Vse sem ogrozil.
Nisem se več prepoznal.
Zato da bi premagal Dulce.
Máximo. Vihar je vse hujši in ljudi je vse več.
To je preveč za Dulce, Lahko pomagaš, prosim?
Pohiti, še vedno je brez glave.
Končno sem lahko
don Pablu pokazal, da sem pomembnejši za hotel kot tista hudičevka.
Lahko bi bil vesel, pa nisem mogel nehati razmišljati o...
- Julia! Ste jo videli? - Ne, že nekaj časa ne.
Žal mi je, najti jo moram, preden se nevihta okrepi.
Seveda. Jaz bom pomagal tukaj. Vedno se lahko zaneseš name.
Hvala, don Pablo.
Héctor! Kje si bil? Skrbelo me je.
Tvojo pisarno sem utrdil. Gradu ne moremo rešiti, kraljičine sobane pa moramo.
Poskušam biti pogumna, pa me je zelo strah.
Take nevihte še ni bilo.
Ne skrbi, amor. Ne bojim se. Moder kopališki mojster je rekel:
"Ko imaš tako ljubezen, se ti zdi, da si kos čemurkoli."
Orkan bo prišel na kopno čez deset minut.
Ximena. Še poznaš mornariški vozel, ki te ga je oče naučil leta 1982?
Seveda. Tega se spomniš?
Ni časa! Ekipo odpelji v klet in zavarujte vrata.
Paco! Nihče ne zna odmašiti cevi tako kot ti. Pojdi gor.
Ne znam angleško, belček.
Oprosti. Zgoraj pušča strop. Pojdi uredit.
Gonzalo! Še nekaj vrat je treba obiti z deskami.
Vem, da si izgubil prst med gradnjo ute za surfe,
ampak a bi še enkrat vzel v roke žago?
Prav. Sodelovati moramo, ampak prebrodili bomo to.
Dajmo, fantje. Premagajmo ta orkan.
Vse Chadovo delo se je končno izplačalo.
Jaz pa sem še vedno iskal Julio.
Saj nihče z malo pameti ne bi šel ven sredi take nevihte, ne, Memo?
Samo prstan je. Zelo star prstan.
Ne bodi neumen! Pridi noter.
Ne, prstan mi pomeni vse. Moram ga najti. Ne boš me ustavila.
Dovolj, Memo. Pojdiva.
- Tu si. V plesno dvorano morava. - Vem, da misliš,
da je to "samo butik", ampak zame je vse.
- Motil sem se. Stran morava. - Kaj, če deske ne bodo zdržale?
Obleke moram zaščititi. Tu je za več mesecev dela.
Potem bom ostal. Če pohitiva, jim lahko neseva v dvorano.
Kdor je še zunaj, naj ostane, kjer je.
Prihaja jedro nevihte. Končano.
Kaj bova?
Tu bova ostala. Skupaj.
Imam še nekaj sveč od odprtja.
Lahko se kratkočasiva z unom.
Prav. Ampak opozarjam te,
uno obvladam.
Vzemi dve.
Oprosti. Jaz sem kriva, da si obtičal tu.
Tam sem, kjer hočem biti. S tabo.
To je najpomembnejše.
- Razen tega, da moraš vzeti štiri. - Še žal ti bo za to.
Oprosti, prav si imela.
Nisem več videl, kaj je pomembno. Zdaj pa vidim, čeprav je tema.
Zdelo se mi je,
da lahko s Julio kljub strahu preživiva vse.
Mogoče sem bil samo naiven otrok...
Oba sva bila.
Vem.
Najbrž se kažem bolj junaškega, kot sem bil.
Ne. Tudi jaz se spomnim natančno tako.
Samo petkrat sva zmolila rožni venec.
Stric, ne moreš me pustiti sredi orkana.
Pomiri se, Hugo.
Nekaj trenutkov je bilo res hudo, potem se je nevihta unesla.
Vsi, ki ste ostali zunaj, pridite v plesno dvorano.
Končano.
Memo! Memo!
Lahko bi umrl. Kje si imel pamet?
Babičin prstan sem iskal.
Lupe je rekla, da ga je izgubila, zato sem ga šel iskat.
Nisem ga našel, zdaj pa je vse uničeno.
Kako to, da ga imaš?
Si ga tudi ti šla iskat? Nevarno je, Lorena.
Ne, Memo. Ves čas sem ga imela.
Teta Lupe mi ga je dala prejšnji teden.
Ko sem dojela,
da se hočem poročiti s tabo.
Nameravala sem te peljati na nogometno tekmo v Guadalajaro in te zasnubiti.
Si mi lagala, da bi ji pomagala?
Morala bi reči, da sem ga prodala. Premočena sem.
Moja Lolo. Krasen načrt.
Rad bi si ogledal tekmo s tabo, ampak...
Ampak zdaj...
Zdaj si želim samo postati tvoj mož.
Ljubica.
Dolga pot je bila do tod.
Ampak sva prispela. Skupaj.
Torej...
Lorena Del Pilar Molina,
kmalu Reyes, a?
- Bi se poročila z mano? - Ja.
Nič me ne bi bolj osrečilo.
Pridi, teta Lupe!
Čestitam!
- Neverjetno, da smo živi. - Živi smo zaradi tebe, Chad.
Hvala. Prijetno je biti koristen za spremembo.
Zdaj ne moreš stran. Pokazal si, da veš, kaj vsi počnejo tu
in kakšni so.
- Tako kot ... - Generalni direktor.
Je mesto še na voljo?
Spet imamo elektriko.
- Bova? - Ja!
Glej, glej, nevidni moški. Kje si bil ves dan?
Dojel sem, kaj je bistvo.
Resno?
Medtem ko sem bila don Pablova desna roka,
si se igral s svojo punco.
- Máximo. - Don Pablo.
Za Máxima ne vem, jaz pa sem vam pripravljena pomagati pri čemerkoli.
Dulce, pretirano se sladkaš. Pri tem potrebujem Máxima.
Izvoli. Ker tako rada pospravljaš za mano.
Pobotal sem se s Julio,
Memo in Lorena sta se zaročila, don Pablo pa je izbral mene, ne Dulce.
Nenadoma je bilo na zmedeni zabavi vse popolno.
Stari, zmagal si.
Tvoje zgodbe so poživljajoče in čustvene, pa tudi komične.
To je težko doseči.
Tip mi postaja všeč, Paloma.
Nerada prekinjam druženje, ampak iti morava.
Lepo je bilo videti, kje sta se z mamo spoznala.
Čeprav je tvoja različica hotela veliko boljša od te luknje.
- Ja. - Podstavke bom sunila.
Taka si kot mama.
Ne bi smel tako dolgo čakati, da se spet poveževa, hčerka. Oprosti.
Se lahko vidiva čez tri tedne?
- Kaj je čez tri tedne? - Mislil sem, da je tvoj rojstni dan.
Saj je. Zafrkava te. Sliko ji bom podaril. Narisal sem jo s čopičem iz njenih las.
Prav, spet mi nisi všeč.
Zelo te bova vesela.
Dobro. Prav.
- Adijo. - Adijo.
Se vidiva, tast.
- Prav. - Adijo.
Tudi jaz bom šla.
Vesela sem, da me je Paloma prepričala. Lepo te je bilo videti.
Ja, enako.
Lahko "tovoriva"? Hočem reči...
Vem, da se že dolgo nisva videla...
Že zelo dolgo. To sem že rekel.
Ampak mogoče...
Ne vem, ali si lačna ali žejna, ampak mogoče...
Mogoče bi lahko šla kam.
- Če hočeš? Ali pa ne. - Lahko greva na večerjo.
Nocoj bom prespala tu. Se dobiva v veži čez eno uro?
- Ja. To. - Krasno.
Večerja. Ti in jaz. Se vidiva.
- Prav. Adijo. - Adijo!
Lepo se je izteklo, stric.
Tako kot v tvoji zgodbi.
Upam, da bo tokrat bolje. Na žalost
v pravi zgodbi ni bilo tako.
Veš, kdo bi lahko to naredil?
Ne.
Ne, ne vem.
To je slabo.
Če zvezek pride v napačne roke, kdo ve, kaj se lahko zgodi.
Nevihta tistega dne
je bila samo napoved pravega orkana.
Prevedla Lorena Dobrila