Od soutěže Miss Universe uběhl měsíc
a s Julií jsme si zvykli na společný život.
Poprvé jsem měl pocit, že je všechno, jak má být.
Možná to zní divně, ale život byl jako tanec.
Hotel se vracel zpátky na první příčku žebříčku
a Juliin obchod vzkvétal poté,
co její róba pomohla miss Kolumbie vyhrát korunku.
Náš společný život mi připadal stabilní.
Po ničem víc jsem už netoužil.
Jak se k tomu mám vrátit zpátky?
Čekáš odpověď ode mě?
Od čtrnáctiletýho máš velký očekávání.
Čtrnáct? Vážně?
Musíš mi ukázat pas.
Hele, tío, s Julií to nemůže být tak zlý, jak tvrdíš.
Věř mi, Hugo. Julia se mnou nechce mít nic společného.
Chce mě od svého života odstřihnout.
Je mi velkou ctí oznámit,
že zbrusu nový Las Colinas otevíráme pro…
To bylo zlý. Cos provedl?
Spíš jde o to, co jsem neudělal.
Ale abys to pochopil,
musím ti povyprávět další příběh.
Odhalení malby nebude hned teď,
takže máme čas.
Přiznej, že ti moje vyprávění chybělo.
Jo.
Ten den začal jako každý jiný.
VEDOUCÍ PROVOZU
Šel jsem do práce a chtěl se s hrdostí posadit.
Vyprávění o židli jsi zmeškal.
Jenže moje židle už byla obsazená.
Seňore Vero, nevěděl jsem, že máme schůzku…
Vy seňor Vera nejste.
Tedy, ne ten pravý.
To nevyznělo dobře.
On není důležitější než vy. Původní pan Vera jste vy.
Vera clásico.
Dlouho jsme se neviděli.
Jen připomenu, že Ricardo Vera
byl Alejandrův mladší bratr a spolumajitel hotelu.
Pane Vero, vítejte v Las Colinas.
Hezky jsi to tu předělal.
Proto jsem tady.
Mám pro tebe nabídku.
Budu se svými hotely expandovat do zahraničí.
Lepšího vedoucího provozu si pro otevření vlajkového resortu představit neumím.
Opravdu?
Ví o tom druhý pan Vera?
Už ano.
Chceš přetáhnout mého nejlepšího zaměstnance, Ricardo?
A co máš s tím „vlajkovým resortem“?
Máme snad být partnery, ne?
Bratři Verové se do sebe pustili,
jejich vlasy zůstaly dokonalé
a celé to působilo jako scéna z telenovely.
Jak z toho podnikání můžeš vyřadit vlastního bratra?
Z našeho podnikání.
Oba víme, že se na mně roky jen přiživuješ, Juane Alejandro.
A navíc mi chceš přetáhnout Máxima.
Lepší, než když jsi mi ukradl…
manželku!
Někdo musel Alicii Guadalupe ukázat,
jak vypadá láska!
V den pohřbu naší babičky?
Pánové, nechte toho! Prosím vás!
Pomoc!
Posedl je ďábel!
Dulce jako jeptiška? Hele, tío, tak to určitě nebylo.
Nevymýšlej si.
Tak dobře.
Kromě té jeptišky a těch košil to ale opravdu bylo takové drama.
Zradils mě. Snad Máximo ví, co je pro něj dobré.
Tedy zůstat v Las Colinas.
Máximo se umí rozhodovat sám, že?
Co říkáš, Done Máximo?
Nabídnu ti to jen jednou.
Verové nevyjednávají.
Héctorova první kniha šla na dračku
a Diane na Miss Universe zazářila, takže měli co slavit.
Na tvoji další kapitolu, mi reina.
Nejprve se se slávou vrátím jako moderátorka Daytime Emmy.
Letos už jistě vyhraje Susan Lucci.
Všichni se budou dívat jen na tebe.
Co plánujete na Héctorovo volno?
Pro nás tři?
Co si třeba zajezdit na banánu
a pak si u bazénu zahrát bingo,
než si natáhneme pyžama a pustíme film?
Chade, jsi v pořádku?
- Připadáš mi trošku rozrušený. - Cože? Ne.
Je mi výborně. Parádně.
S Glorií jsme se rozešli, budu navěky sám, takže se řídím heslem „carpal“ diem.
Těší mě, že ses z toho dostal.
Zajdi se zeptat na tu jízdu na banánu, ano?
Dobrý nápad.
- Máme problém. - Já vím.
Nikdy spolu nejsme sami.
Procházka po pláži při západu slunce ve třech je divná.
Nechtěl se pustit mojí ruky.
Dělám si o něj starosti.
Víš, čeká mě takové velké dobrodružství a…
Jak to zvládnu, když je můj syn na dně?
Chad s Glorií se k sobě musí vrátit.
Ano, ale jak?
Gloria ho nechce ani vidět,
a to jí nechal milion smutných vzkazů.
Já jich slyšel 12. Při jednom jen skuhral.
Ano, to dělává.
Jestli se nechtějí setkat…
tak je k sobě musíme dovést lstí.
To mi připomíná známý film Past na rodiče.
Nebo ten americký film o dvojčatech se strašnými parukami.
Ten vůbec neznám.
Myslel jsem na to, jak tvrdě jsem pro Las Colinas pracoval,
čekalo mě totiž velké rozhodnutí.
Memo, můžu s tebou chvilku mluvit?
Máximo, ahoj.
Promiň, vím, že ty labutě vypadají jako holubi.
S Lorenou jsme kvůli miminku celou noc nespali.
Víš co?
Já to zvládnu, spánek je pro slabochy.
Tak jo, teď už skládáš jen vzduch.
Nevadí. Potřebuju pomoc se zásadním rozhodnutím.
Požádám Julii o ruku.
Panebože.
Bože! Opravdu?
Ničím jsem si v životě nebyl jistější.
Potřebuju k tomu tvoji pomoc.
Jasně!
Hej, tak moment.
Neřekl jsi Memovi o nabídce Ricarda Very? Nebylo to snad to velký rozhodnutí?
Vím, že máš rád zvraty, Hugo.
Ale ta nabídka mě jen utvrdila v tom, že jsem tam, kde chci být.
Ricarda jsem odmítl.
Chtěl jsem se přestat honit za lepším
a v Acapulcu svázat svůj život s tím Juliiným.
Já jsem sice zůstával,
ale moje rodina se chystala na rozloučení se Sarou.
Noro? Co je to za vesmírný stroj?
Lásko, to je NordicTrack, očividně.
Moje šéfová si pořídila nový model
a její zahradník má jen jednu nohu,
tak tenhle dala mně.
Neměla jsi v úmyslu Sařin pokoj nechat beze změny,
abys ležela v její posteli a plakala do polštáře, až ti bude chybět?
To byl můj plán, ale Sara sama navrhla, ať to tu využíváme.
Budeme tu mít posilovnu.
Jo, tak to bude lepší.
Je ujetý, když si rodiče nechávají dětský pokoj.
Kdo chce vzpomínat na svoje nejtrapnější roky?
A navíc, Estebane, až přijedu domů, můžu spát na pohovce.
Nechci znít morbidně,
ale Doňa Rosita nebude žít věčně.
Ale snažila se. Doňa Rosita se dožila 106.
Lásko, pan doktor říkal, že máš víc cvičit.
A tvoje maminka tě každý den vykrmuje.
Měl bys vyzkoušet něco nového.
Škvarky jsou proteiny. Nabírám si jimi smažené fazole.
Všechno, o čem mluvíš, je nezdravé.
No tak. Říkal to i doktor. Vyzkoušej to.
Na to já nepolezu. Zbav se toho.
Je to zábavné. No tak!
Ne. Noro, por favor. Netlač na mě, ano?
Co jsem řekla zlého?
Následující den
jsme chystali mou žádost o ruku a Diane pomáhala jinému páru.
Vztah Glorie a Chada byl tajemstvím, takže Gloria netušila, s kým mluví.
Jsem nadšená, že chcete akci na pláži, Mildred.
Drahoušku, to já jsem nadšená. Věřte mi.
S mužem si obnovu slibů zasloužíme už dávno.
Jak dlouho jste svoji?
Dvanáct let. Potkali jsme se na pláži.
Do detektoru kovů se mu zachytil prsten, co jsem měla na noze.
Hledal poklad a našel ho.
To je tak rozkošné.
Jak se jmenuje?
Diane myslela na všechno. Kromě…
Chad.
Héctor zatím Chadovi připravil „hledání pokladu“,
aby ho dovedl na totéž místo, i když to bylo…
Je to snadný. Jako pro dítě.
Já jsem dospělej.
Lízátko.
„Neboj se, už tam brzo budeš.
Až uvidíš její kudrny, bod X najdeš.“
Kudrnatý vlasy? V tom vlhku?
Nešlo to jasněji, Héctore?
Počkat. Bod X je Gloria?
Tři druhy ceviche?
Ano, jistě. A…
- Chade? Co tu děláš? - Mami, nastražili jste to s Héctorem?
Přišla jsem s tím já.
Prosím, nezlob se na něj.
Já jsem jeho matka Diane.
Co to s vaší rodinou je?
Jiná jména neznáte?
Třeba Paul, Dave, Ramon, Andrew…
Vůbec neumíte lhát. A jste nevěrní. Proč někde netrajdáš se svou novou holkou?
O čem to mluvíš?
S tou z Miss Universe. Viděla jsem, jak se objímáte.
Héctor mi chtěl dohodit Turks a Caicos, ale já mluvil jen o tobě.
Takže byly dvě?
Jste pro sebe jako stvoření.
Glorie, vím, že se zlobíš,
ale už to, že jsi přišla do hotelu,
musí znamenat, že k němu něco cítíš.
Neplánovala jsem to,
ale když jsem ze záznamníku slyšela, jak zpívá „Querida“ od Juana Gabriela
v té nejhorší španělštině,
pomyslela jsem si, že bych ho měla aspoň vyslechnout, takže…
Svůj detailní plán na žádost o ruku jsem připravil dokonale.
Čas téměř nadešel.
Je to kvalita. Zatřásla jsem s ním, aby pěkně bouchlo.
Cože? Ne… Tak se to ne…
To nevadí. Super. Díky.
Hej, jsi v záběru.
Máximo, přivedl jsem mariachi.
Paráda, Memo.
- Julia už jde. - Na místa.
Myslím si, že na ni nemáš, ale i tak hodně štěstí.
Díky. Už jde. Běžte!
Ahoj.
Lupe říkala, že mě hledáš.
No jo. Nic důležitého. Jen ti chci něco říct.
Dobře, když to není důležité, můžu začít já?
Jo.
Víš, jak jsem měla ráno ten telefonát? Byl od Diora.
Proč říkáš „ty jo“ tak divně?
Mi amor, jedná se o největší módní značku v Evropě.
Co to povídám? Na světě.
Bože. To je úžasné.
Nabídli mi, ať k nim jdu do učení. V Paříži.
- Cože? - Opravdu. Seběhlo se to tak rychle.
Pronajmou mi podkroví s částečným výhledem na Eiffelovku.
Ale musím začít příští týden.
Co tomu říkáš?
Co si myslím o tvém stěhování do Paříže?
Náš život je tady.
Já vím, mi amor, ale takovéhle věci se přece nestávají.
Hele, nejdřív mě přijedeš navštívit.
Nebo si najdeš práci v nějakém nóbl hotelu v Paříži.
- Ó la lá. - Žádné „ó la lá“.
Máme plán.
A ten je tady v Acapulcu.
To ano, lásko, ale plány se občas mění.
Sám přece tvrdíš, že máme mít „velké sny“.
Všechno, kvůli čemu jsem dřel, je tady.
Chceš mě odvléct do cizího města, kde bych začínal od nuly?
Měla bys to odmítnout.
Je to pro mě velká příležitost.
Nejsi ochotný to ani zvážit?
- Jak můžeš být tak sobecká? - Cože?
I já dostal nabídku, ale odmítl jsem. Mám vizi pro nás dva, Julie.
Plán.
A ty to chceš naráz zahodit.
Já nic nezahazuju. Zařídíme, aby nám to vyhovovalo.
Možná tak tobě.
Ale mně ne.
Máximo, nemůžu uvěřit tomu, jak se mnou mluvíš.
Jsi jiný, než jsem si myslela.
Nejsi muž, se kterým chci být.
Ne. Ten muž se jmenuje François. Teď zrovna jí šneky se Champs-Élysées.
Champs-Élysées je ulice, Máximo!
Víš co?
Díky, žes mi to tak usnadnil.
Už se těším, až do té Paříže odjedu.
Memo, co je?
Ta chvíle mi uvázla v mysli.
Měl jsem všechno na dosah ruky.
Představoval jsem si naši budoucnost.
Svatbu snů, dům na útesech v Las Brisas a tři děti.
Eleanoru, Marthu a Diega.
Ten plán byl tak doko…
Panebože.
To je ono.
Co?
Nemůžeš mluvit jasněji?
Nemám moc času. V pondělí musím být zpátky ve škole.
Vysvětlím to pak.
Najdi Julii a řekni jí, ať přijde na naše místo.
- Ne ke kontejnerům. Na to druhé. - Nebo jí to řekni sám.
Dokážeš to, Hugo. Věřím ti.
Juanito Escoopsová, díky za pomoc s otevřením.
Tvůj otec sem přinášel radost léta.
Copak si dám?
- S kousky čokolády a s posypkou. - Hned to bude.
Paráda.
Julie, máš chvíli?
STARÉ ČASY ZMRZLINA
Zdá se, že ano.
Můžeš se setkat se strejdou na vašem místě?
U kontejnerů?
Na tom druhým.
Vážně? Hned teď?
Proč se tam chce setkat?
Vážně netuším.
Vyprávěl mi příběh o tom, jak jste se tam pohádali.
- V roce 1986. - No jo. Tohle.
Jo. Tvůj strejda byl hrozně neústupný.
Asi byl jen zaskočený, když tě chtěl požádat o ruku.
Počkat, cože?
Nevěděla jsi to?
Požádat o ruku?
Tak hele…
- Vím, že můj tío není dokonalý, Julie. - No…
Ale hodně dlouho mi o tobě vyprávěl.
Viděl jsem to.
Láska, kterou k tobě chová, je opravdová.
Zamysli se nad tím, ano? Bude na vašem místě.
Vaše zmrzlina.
Zapomněla jsem posypku.
Sí.
Posypku.
Tío, proč jsi Julii o té žádosti o ruku neřekl?
Tys jí to prozradil?
Nechtěl jsem, aby to věděla.
Když jsem to tenkrát tak zbabral.
Myslíš, že přijde?
Juanita Escoopsová jí dávala zmrzlinu,
takže tak za jednu dvě hodiny.
Budu vyprávět zbytek toho příběhu z roku 1986.
Snad se tak trochu uklidním.
Děláš si srandu? Taky jsem nervózní. Vezmi mě někam jinam.
Promiň, Glorie.
Jsem špatný lhář, víš? Proto mi vyklouzlo to s Miss Universe.
Nechtěl jsem ti to říkat. Věř mi.
Možná, ale řekl jsi to. Ublížil jsi mi tím. Hodně.
- Nevím, jestli ti ještě dokážu věřit. - Chápu. Taky bych si nevěřil.
Upřímně… Pravda je, že nevím, co vlastně dělám.
Překvápko.
Vážně. Pokud jde o randění a tebe…
Ztrácím se v tom.
Víš, vyrůstal jsem bez táty,
a tak jsem neměl ponětí, jak by měl vztah vypadat.
Máma odváděla skvělou práci, ale pokud jde o lásku, tak…
Mám pocit, že jsem pořád jako dítě a snažím se na to přijít.
Chci kvůli tobě dospět.
Ale ne moc.
Je mi opravdu líto, že jsme se skrývali
a neměli pořádné první rande.
Co začít znovu? Myslím hned teď.
Byla by škoda tohle dobré jídlo nesníst.
Rostou tak rychle.
Navíc má teď skvělý vzor.
Tebe, můj králi.
Ahoj.
Zašly jsme ještě rychle na nákupy a podívej se, co jsme sehnaly.
Hele.
Koupila jsem si
košík do sprchy.
Na kolej. Na univerzitu.
Vzala jsem jich několik i pro nás,
aby sis nepletl svůj šampon s tím mým.
Děkuju.
Fajn. Půjdu se dobalit.
Díky.
Copak je?
Vím, že tu nechceš ten NordicTrack,
ale chci ti pomoct, abys zůstal zdravý.
Já vím.
Bylo pro mě těžké vidět Sařin pokoj takhle.
Nejsem na to rozloučení připravený.
Lásko…
Ani já nejsem připravená.
Ale když u ní v pokoji uděláme posilovnu, tak mě to rozptýlí.
To chápu.
Je pro mě moc důležité, že ti na mých dětech záleží
jako na vlastních.
Víš,
dobré na tom je,
že budeme mít víc času na sebe.
Přesně tak.
Můžete už přestat mluvit?
Sleduju Alfa.
Po té hádce šla Julia domů a sbalila se.
Zmizela, než jsem dorazil.
Před ranním letem do Paříže se rozhodla přespat u Loreny.
Dotančili jsme.
Ironií bylo, že mě čekalo další dojemné loučení.
Co je, Máximo?
Zlobíš se, že jsem ti sebrala kazety s Menudem?
Ne, to nevadí.
Počkat, cože?
Já myslel, že je nesnášíš.
No…
připomenou mi, jak jsi otravnej.
Jsem na tebe hrdý, Sarape.
New York ti bude ležet u nohou.
Jsi statečnější než já.
Proč? Že poletím?
Budu v pohodě. Prý rozdávají buráky zdarma.
Ne. Že necháš Saru studovat v zahraničí.
Já jsem Estebana nikam nepustila.
Jsem ráda, že neděláš stejnou chybu.
Děkuju.
A když o tom mluvíme,
letadla jsou urážkou Boha.
Proto padají.
Do nebe půjdeme, až nás zavolá, ne když se nám zachce.
Tak, ta je poslední.
Jsi připravená na NYU.
Ve Spojených státech.
Povíme si „sbohem“.
Estebane.
- Není to napořád. - Ano.
Sbohem se může zdát konečné, ale to je logicky nemožné.
Konec je vždycky začátek něčeho jiného.
V některých kulturách se vítají a loučí stejným pozdravem.
Nevíme, co nás čeká po smrti, takže je absurdní se loučit, protože…
Bez tebe bych na to letadlo nenastupovala.
Děkuju, Estebanátore.
Podáš mi to?
Tady to máš.
Copak je? Jsi v pořádku?
Před cestou jsem jí o Julii říkat nechtěl.
Jo, jen jsem smutný, že odjíždíte.
Nevadí. Nic mi říkat nemusíš.
Ať už jde o cokoli, poradíš si s tím.
Na to nezapomínej. Mám tě moc ráda.
Cestující letu 410 do Paříže, můžete nastupovat.
Vždy jsem si šel za tím, co jsem chtěl,
ale v onu chvíli
jsem Julii nedokázal zastavit, když si šla za tím, co chtěla ona.
Hej, poslyšte.
Skvělá práce, ale nemůžete zpívat něco míň smutného?
- Co „All Out of Love“ od Air Supply? - Nebo „Separate Ways“ od Journey.
Promyslete to.
Já vím.
Pane Vero, neodjel jste?
Máximo, posaď se.
Řekl jsem, že my Verové nevyjednáváme,
ale projednou udělám výjimku.
Odešel bys z Las Colinas, když ti přidám 30 %?
Julia odjela a já neměl o co přijít.
Zvážím to,
když mi v novém resortu dáte 20% podíl.
Jsi blázen.
Tři procenta.
Pět procent.
A přivedu si vlastní tým.
Nebojte se, když odejde, budu vedoucí provozu já.
Ano.
Samozřejmě se o to můžeš ucházet.
Toho dne se všechno změnilo, Hugo,
a začala nová kapitola.
Díky, žes mi to vyprávěl, tío.
To s Julií mě mrzí, ale možná bychom…
Už je tu.
- Jdi pryč. - Dobře, fajn. Proboha.
Přišlas.
Nechtěla jsem, ale Hugo mi řekl o té žádosti o ruku.
Co to s tebou je? Proč jsi mi to nikdy nepověděl?
Protože mi to nevyšlo, Julie.
Je toho tolik, co jsem měl říct.
A udělat.
Ale tehdy
jsem byl tak pohlcený svými plány na šťastnou budoucnost…
že jsem ji naplánoval sám.
Jako vždycky.
Julie.
Vyslechni mě.
Měla jsi svoje vlastní sny,
ale nezapadaly do plánu, který jsem s takovým úsilím vymyslel.
Tehdy jsem byl sobec já.
Ne ty.
Mrzí mě to.
Odstrčil jsem tě, Julie.
Bylo jen správné, že jsi odjela.
Ale měla bys vědět…
„že moje srdce je tvé.
Patří tobě a zůstane s tebou,
i když osud zbytek mého já navždy odvede pryč ze tvé přítulnosti.“
Jana Eyrová.
Pořád z ní umíš citovat.
Nebo skoro.
Není to „přítulnost“, ale „přítomnost“.
- Přítomnost. Claro. - Jo.
Ta angličtina.
Jo.
Julie.
Prosím, vyslechni mě.
Počkej. Podívej se.
Vypracoval jsem zbrusu nový, podrobný plán.
Pro tebe. Pro mě.
Naší budoucnosti.
- Vážně? - Jo.
Naprosto vážně.
Tady je.
Nic tam není.
Přesně tak.
Víš proč?
Proč?
Žádný plán není.
Jsem otevřený všemu,
pokud jsi i ty.
Můžeme jít za svými sny společně. Nebo zvlášť.
Nebo žádné sny nemít.
Můžeme jen sedět v parku a jíst churros.
Jako postarší páreček.
To je moc milé.
Ale…
překvapuje mě, že jsi nezkusil nějaké okázalé gesto.
Ne.
Nic dramatického nepřijde.
Poučil jsem se.
Nabídnu ti jen prázdný papír…
abychom svůj příběh mohli napsat společně.
Ne. To je na otevíračku. Ne.
Hej, hoši! Přestaňte!
Nejedná se o okázalé gesto.
Ani tohle.
Šlo o překvapení na otevíračku.
Tohle je ta pravá párty, na kterou jsem se těšil.
Prosté jídlo s dávnými přáteli a rodinou.
Tady jsem vždycky cítil radost a klid.
Jsem hrdý na to, co jsme udělali, abychom Las Colinas oživili.
Takže salud.
Salud.
Nastal čas posunout toto místo do budoucnosti.
Do budoucnosti, která nám snad přinese nové vzpomínky a vnoučata.
To je na tebe, Palomo.
Klídek, tati.
Pro tebe jsem Doňa Paloma.
Doňo Palomo.
Zní to moc pěkně. Silné ženy mám rád.
Hele, Máximo.
Máš tu nedobrovolné publikum. Vyprávěj nám.
Ne.
Třeba o tom, jak tehdy tomu tenistovi spadla paruka.
Nebo jak jsi schoval tu mrtvolu.
Nebo jak jsi mě málem požádal o ruku, a moji přátelé mi o tom neřekli.
Slíbili jsme, že si to vezmeme do hrobu. Neví to ani Memito a Lupita.
Papá.
Víš, Memo…
Raději bych si poslechl vyprávění někoho jiného.
Pro změnu.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa