Det hadde gått en måned siden Miss Universe,
og Julia og jeg hadde funnet oss til rette i livet vårt sammen.
For første gang noensinne følte jeg ekte balanse.
Dette høres kanskje rart ut, men livet var som en dans.
Hotellet var på vei tilbake til nummer én,
og Julia gjorde det godt etter at kjolen hennes vant kronen for Miss Colombia.
Det føltes som om livet vi hadde skapt sammen, ville vare.
Jeg følte ikke at jeg ønsket mer.
Så hvordan kommer jeg tilbake til det?
Skal jeg svare på det?
Du legger mye press på en 14-åring.
Fjorten? Er det sant?
Jeg må se passet ditt.
Tío, situasjonen med Julia er nok ikke så ille som du påstår.
Tro meg, Hugo. Julia vil ikke ha noe med meg å gjøre.
Som om hun ønsker å fjerne meg fra livet sitt.
Det er min store ære å erklære
at den splitter nye Las Colinas er åpen…
- Det var ille. Hva gjorde du? - Spør heller om hva jeg ikke gjorde.
Men for at du virkelig skal skjønne det,
er det enda en historie jeg må fortelle deg.
Det er en stund til veggmaleriet blir avduket, så vi har vel tid til det.
Innrøm at du har savnet historiene mine.
Ja.
Det begynte som en vanlig dag.
Jeg dro på jobb og var endelig stolt av å sitte i stolen min.
Du gikk glipp av hele greia med stolen. Men jeg oppdaget at den var tatt.
Señor Vera. Hadde vi avtalt et møte…
Du er ikke señor Vera. Eller, du er ikke selve señor Vera.
Det kom ut feil.
Han er ikke viktigere enn deg. Du er faktisk den opprinnelige Vera.
Vera clásico.
For lenge siden sist, Máximo.
Ricardo Vera var Alejandro Veras yngre bror og medeier.
Mr. Vera. Velkommen til Las Colinas.
Jeg elsker det du har gjort med stedet.
Det er derfor jeg er her. Jeg har et forslag til deg.
Jeg skal utvide hotellvirksomheten min til utlandet.
Og jeg kan ikke tenke meg en bedre operativ leder
til å lansere min nye flaggskip-resort.
Mener du det?
Vet den andre señor Vera om dette?
Nå gjør han det.
Prøver du virkelig å stjele min beste ansatte, Ricardo?
Og hva er denne "flaggskip-resorten"? Vi skal jo være partnere om alt.
Mens los hermanos Vera barket sammen,
mens frisyrene deres forble perfekte, føltes det hele som noe fra en telenovela.
Tenk at du ville utestenge din egen bror fra disse forretningene.
Våre forretninger!
Vi vet begge at jeg har båret deg i årevis, Juan Alejandro!
Og i tillegg prøver du å stjele min Máximo!
Det er bedre enn å stjele
min kone!
Noen måtte vise Alicia Guadalupe hva kjærlighet var!
På samme dag som vår bestemors begravelse?
Stopp! Jeg bønnfaller dere!
Hjelp!
Djevelen har tatt over dem!
Dulce som nonne? Kom igjen, tío. Vi vet at det ikke skjedde.
- Fortell den virkelige historien. - Greit.
Men minus nonnen og skjortene var det like dramatisk.
Du forrådte meg, Ricardo. Håper Máximo vet hva som er rett for ham.
- Og det er å bli værende på Las Colinas. - Máximo kan ta sine egne valg.
Hva sier du, Don Máximo?
Jeg tilbyr deg dette bare én gang.
En Vera forhandler aldri.
Siden Héctors første roman solgte så det suste på hotellet,
og Diane stjal showet på Miss Universe, hadde de mye å feire.
For ditt neste kapittel, mi reina.
Først skal jeg returnere med stil til Daytime Emmys som vert.
Og jeg tror dette er Susan Luccis år.
Alle kommer til å se på deg.
Hva er planen for Héctors fridag?
For oss alle tre?
Jeg tenker en bananbåt, så kanskje litt bingo ved bassenget,
før vi tar på oss pysj og ser på Het ungdom.
Chad, føler du deg ok? Du virker litt frenetisk.
Hva? Nei. Jeg har det flott! Aldri hatt det bedre.
Siden Gloria og jeg slo opp, og jeg blir enslig for alltid,
går jeg full "carpal" diem!
Jeg er glad du kom deg på bena igjen. Du kan jo forhøre deg om bananbåten.
God idé.
- Vi har et Chad-problem. - Vi får aldri et øyeblikk alene lenger.
At tre voksne leier hverandre på stranda i solnedgangen, er bare rart.
Jeg prøvde å slippe, men han tok ikke hintet.
Jeg er bekymret for ham.
Jeg har et stort eventyr foran meg, og…
Hvordan gjør jeg det når sønnen min drukner?
Det må være mulig å få Chad og Gloria til å bli venner igjen.
Ja, men hvordan? Gloria nekter å møte Chad,
og han har sendt henne mange, mange triste talemeldinger.
Jeg opplevde 12 av dem. I den ene klynket han bare.
- Ja, han gjør det. - Ay…
Hvis de ikke blir enige om å møtes…
…så må vi føre dem sammen i smug.
Det høres ut som den populære filmen
Brudgom i nød.
Eller den amerikanske filmen om tvillingene med fæle parykker.
Jeg aner ikke hvilken det er.
Mens jeg tok til meg alt jeg hadde jobbet så hardt for å bygge her,
måtte jeg ta en stor avgjørelse.
Memo, har du tid til å prate?
Máximo. Hei.
Unnskyld. Svanene ser mer ut som duer.
Barnet holdt Lorena og meg våken hele natten.
Men vet du hva?
Jeg kan ta meg sammen, for søvn er for de svake.
Ok, nå bretter du bare luften.
Men det går bra. Jeg trenger hjelp med en veldig stor avgjørelse.
Jeg skal fri til Julia.
Herregud! Mener du det?
Jeg har aldri vært sikrere på noe. Du må hjelpe meg med å få det til.
Skal bli!
Vent litt. Fortalte du ikke Memo om Ricardo Veras tilbud?
Jeg trodde det var den store avgjørelsen.
Du vet at jeg liker en god vri, Hugo.
Men jobbtilbudet bekreftet bare at jeg var der jeg ønsket å være.
Jeg avviste Ricardo.
Jeg måtte slutte å jage det "neste store"
og forplikte meg til livet i Acapulco med Julia.
Men mens jeg ble værende,
gjorde familien min seg klar for å si farvel til Sara.
Nora?
- Hva er denne maskinen fra det ytre rom? - En NordicTrack, åpenbart.
Sjefen min fikk seg en nyere modell,
og siden gartneren bare har ett ben, sa hun at jeg kunne få denne.
Jeg trodde du ikke skulle endre Saras rom,
så du kunne ligge og gråte i puten hennes når du savnet henne.
Det var planen, men Sara foreslo at vi burde gjøre noe her inne.
- Så jeg gjør det om til et treningsrom. - Ja, det er bra.
Det er nifst når foreldre bevarer barnas rom.
Hvem vil ha en tidskapsel av sine kleineste år?
I tillegg, Esteban, kan jeg bare sove på sofaen når jeg kommer hjem.
Og ikke for å være morbid, men Doña Rosita kommer ikke til å leve evig.
Men hun prøvde. Doña Rosita ble 106 år.
Skatt. Legen sa at du må trene mer.
Og med maten moren din lager til deg, er det på tide å prøve noe nytt.
Svor har mye proteiner. Jeg bruker den som skje til bønnestuingen.
Alt ved den setningen var usunt, skatt.
Kom igjen! Legens ordre. Bare prøv.
Jeg nekter å prøve den greia. Kvitt deg med den.
Det er gøy! Kom igjen!
Nei, Nora. Vær så snill. Slutt å presse meg.
Hva sa jeg galt?
Mens vi gjorde oss klare for frieriet, prøvde Diane å hjelpe et annet par.
Men siden Gloria og Chad hadde holdt forholdet hemmelig,
ante ikke Gloria hvem hun var.
Jeg er glad du vurderer et arrangement på stranda, Mildred.
Å, vennen. Det er jeg som er glad. Tro meg.
Det er på høy tid at mannen min og jeg fornyer løftene våre.
Hvor lenge har dere vært gift?
Tolv år. Vi møttes på en strand.
Mannen min brukte metalldetektoren sin da tåringen min satte seg fast i den.
Han lette etter en skatt, og han fant den.
Ok, så søtt. Så hva heter han?
Diane hadde tenkt på alt. Bortsett fra…
Chad.
Samtidig hadde Héctor arrangert en "skattejakt" for Chad
som førte ham til samme sted, selv om det var litt…
Det er for lett. Som om det er for et barn.
Jeg er voksen. Å, kjærlighet på pinne!
"Slapp av, slutten du snart når.
Du har funnet X-en når du ser hennes krøllete hår."
"Krøllete hår" i denne fuktigheten? Kan du være litt mer konkret, Héctor?
Vent. Er Gloria X-en?
- Og det er tre typer ceviche? - Ja, absolutt. Og…
Chad? Hvorfor er du her?
- Tok du og Héctor en Brudgom i nød? - Det var bare min idé.
Ikke bli sint på ham.
Jeg er moren hans. Diane.
Hva er galt med familien din? Kommer dere ikke på andre navn?
Som Paul, Dave, Ramon, Andrew…
Dere er fryktelige løgnere! Og bedragere. Hvorfor er du ikke med din nye kjæreste?
Hva snakker du om?
Skjønnhetsdronningen fra Miss Universe. Jeg så dere klemme.
Héctor spleiset meg med Turks- og Caicosøyene, men jeg snakket bare om deg.
- Så det var to kvinner? - Dere to er perfekte for hverandre.
Gloria, jeg vet du er opprørt,
men det at du dro innom hotellet, må bety at du har følelser for sønnen min.
Jeg planla det ikke,
men etter at jeg hørte ham synge JuanGas "Querida" med helt forferdelig spansk…
Jeg vet ikke. Jeg tenkte jeg i det minste burde høre hva han hadde å si. Så…
Jeg hadde utført den høyt detaljerte planen for frieriet perfekt.
Tiden var snart inne.
Jeg har en fin flaske. Jeg ristet den for å få et større smell.
Hva? Nei. Det er ikke sånn du…
Glem det. Perfekt. Takk.
Du står i veien.
- Máximo! Jeg har mariachiene! - Ser bra ut, Memo!
- Julia er på vei! - Innta plassene.
Jeg mener fortsatt at hun er altfor bra for deg, men lykke til.
Takk. Hun kommer! Gå, gå!
Hei.
Lupe sa du lette etter meg?
Å, ja. Ikke noe stort. Ville bare fortelle deg noe.
Ok. Hvis det ikke er noe stort, kan jeg dele nyheten min først?
Ja.
Husker du telefonen i morges? Det var fra House of Dior.
Hvorfor sier du "dør" så rart?
Mi amor, det er det største motehuset i Europa.
Hva er det jeg sier? I verden!
Herregud, det er utrolig!
Og de tilbydde meg en stilling som lærling. I Paris!
- Hva? - Jeg vet det. Alt skjer så fort.
De skal leie et loft til meg med utsikt mot Eiffeltårnet.
Men jeg må begynne neste uke. Hva syns du?
Hva syns jeg om at du skal flytte til Paris?
- Livet vårt er her, Julia. - Jeg vet det, men sånne ting skjer aldri.
Du kan besøke meg i begynnelsen.
Eller du kan få jobb på et elegant hotell i Paris.
- Ooh la la! - Ikke "ooh la la"!
Vi hadde en plan, og den er her, i Acapulco.
Noen ganger endrer planene seg.
Sier du ikke alltid at man skal "drømme større"?
Alt jeg har jobbet så hardt for, er her.
Vil du dra meg til en fremmed by og la meg begynne på bunnen igjen?
- Du burde si "nei" til dem. - Dette er en enorm mulighet for meg.
Tenk at du ikke engang vil vurdere det.
- Tenk at du er så egoistisk. - Hva?
Jeg fikk også et jobbtilbud, men jeg sa nei. Jeg har en visjon for oss.
En plan! Og plutselig vil du kaste bort alt.
Jeg kaster ikke bort noe.
Vi kan få det til å funke.
For deg, kanskje.
Men ikke for meg.
Máximo, jeg kan ikke tro hvordan du snakker til meg.
Dette er ikke mannen jeg trodde du var.
Eller mannen jeg vil være sammen med.
Nei. Den mannen heter François, og han spiser snegler med Champs-Élysées.
Champs-Élysées er en gate!
Vet du hva? Takk for at du gjorde avgjørelsen så lett.
Kan ikke komme meg raskt nok til Paris.
Memo, hva skjedde?
Jeg tenker stadig på det øyeblikket. Jeg hadde alt jeg ønsket rett foran meg.
Jeg kunne se for meg fremtiden vår sammen.
Et drømmebryllup, et hus i Las Brisas med utsikt mot klippene, og tre barn.
Eleanora, Martha og Diego.
Planen var så perf…
Herregud.
Der har vi det.
Hva da? Kan du la være å være kryptisk én gang?
Jeg har lite tid her. Jeg må på skolen på mandag.
Jeg forklarer senere. Be Julia om å møte meg på stedet vårt.
- Ikke søppeldunkene. Det andre stedet. - Eller du kan hente henne.
Du greier dette, Hugo. Jeg tror på deg.
Juanita Escoops! Takk for at du hjelper oss med åpningen.
Faren din ga oss glede i årevis.
Nå, hva har jeg lyst på?
- Sjokoladebiter med strøssel, takk. - Kommer med en gang!
Eso.
Julia! Har du et øyeblikk?
Det ser sånn ut. Ja.
Kan du møte min tío på stedet deres?
- Ved søppeldunkene? - Det andre.
Seriøst? Akkurat nå? Hvorfor vil han møtes der oppe?
Jeg er ikke sikker.
Han fortalte en historie om at dere kranglet der oppe.
- I 1986. - Å, ja. Den dagen.
Jeg kom aldri over hvor ubøyelig onkelen din var.
Jeg tror han ble overrasket fordi han skulle til å fri.
Vent, hva?
Visste du ikke det?
Skulle han fri?
Ok. Hør her.
- Jeg vet at min tío ikke er perfekt. - Vel…
Men han har brukt mye tid på å fortelle meg om deg.
Jeg har sett det, Julia. Kjærligheten han har for deg, er ekte.
Bare tenk på det, ok? Han er på stedet deres.
Her er iskremen din.
Å, jeg glemte strøssel.
Ja.
Strøssel.
Tío, hvorfor fortalte du aldri Julia om frieriet?
Fortalte du henne det? Jeg ville ikke at hun skulle vite det.
Spesielt etter hvor dårlig jeg håndterte ting.
Tror du hun kommer?
Juanita Escoops lagde en iskrem, så det kan ta en time eller to.
Jeg kan distrahere oss med resten av historien.
- Det kan roe ned nervene mine. - Tuller du? Jeg får også hetta her!
Ta meg med vekk herfra.
Jeg er lei for det, Gloria. Jeg er en elendig løgner, ok?
Det var derfor jeg røpet Miss Universe. Jeg mente ikke å si noe.
Det er mulig, men du gjorde det. Og det såret meg veldig.
Jeg vet ikke om jeg kan stole på deg.
Jeg ville heller ikke stolt på meg.
Hvis jeg skal være ærlig… Sannheten er at jeg ikke aner hva jeg driver med.
Sjokk.
Jeg mener det. Når det gjelder dating og deg…
…er jeg fortapt.
Jeg vokste opp uten en far, så jeg ante ikke hvordan et ekte forhold så ut.
Mamma gjorde en utrolig jobb alene, men når det kommer til kjærlighet,
føler jeg at jeg fortsatt er et barn som prøver å finne ut av det.
Jeg vil vokse opp for deg.
Men ikke for mye.
Siden vi snek oss rundt hele tiden, fikk vi aldri hatt en første date.
Hva om vi begynner på nytt akkurat nå?
Hadde vært synd å la måltidet gå til spille.
De vokser opp så fort.
Han har også en flott rollemodell nå.
I deg, min konge.
Hallo.
Vi handlet litt i siste liten, og se hva vi fant.
Se.
Jeg kjøpte en kurv til dusjen.
Til hybelen på universitetet. Og jeg kjøpte et par til oss også.
Så du ikke tar feil av min og din sjampo.
Takk.
Jeg får gjøre meg ferdig med å pakke.
Takk.
Hva er det?
Jeg vet du vil bli kvitt vår NordicTrack,
men jeg prøver å hjelpe deg med å holde deg frisk.
Jeg vet det. Det var bare tungt å se Saras rom slik.
Jeg er ikke klar for å ta farvel.
Å, skatt.
Jeg er heller ikke klar.
Men jeg gjorde om rommet til et treningsrom for å distrahere meg selv.
Jeg skjønner det.
Det betyr så mye for meg at du bryr deg om barna mine som om de var dine egne.
Det ene positive med at barna er borte, er at vi får mer tid for oss selv.
Ja.
Kan dere slutte å snakke?
Jeg prøver å se på ALF.
Etter krangelen med Julia dro hun hjem og pakket en koffert.
Hun hadde dratt før jeg kom dit.
Hun bodde hos Lorena før hun tok et fly til Paris den morgenen.
Dansen var over.
Og det ironiske var at jeg skulle ta nok et følelsesladet farvel.
Hva er det, Máximo? Er du sint fordi jeg stjal Menudo-kassettene dine?
Nei, det går bra…
Vent, hva?
Jeg trodde du hatet Menudo.
Vel…
De minner meg på hvor irriterende du er.
Jeg er stolt av deg, Sarape. Du vil gjøre det utrolig i New York.
Du er modigere enn meg.
Fordi jeg skal ta et fly? Det går bra. De deler visst ut gratis peanøtter.
Nei. Fordi du lar Sara studere i utlandet.
Jeg holdt for hardt fast i Esteban.
Jeg er glad du ikke gjør den samme feilen.
Takk.
Men når du nevner det, er fly gudsbespottelige.
Det er derfor de krasjer.
Vi skal komme til himmelen på Hans vilkår, ikke våre.
- Ok, det var den siste. - Ay.
Du er klar for NYU.
I USA.
Da er vel dette farvel.
- Esteban, det er ikke "farvel". - Det er sant.
Farvel blir sett på som endelig, men det er logisk umulig.
Enden på noe er begynnelsen på noe annet.
Noen kulturer bruker samme ord for hallo og farvel.
Og med alt vi ikke vet om livet etter døden, er det absurd…
Jeg hadde ikke kunnet ta flyet uten deg.
Takk, Esteban-ator.
Kan du gi meg den?
Går det bra?
Jeg ville ikke fortelle om Julia før den store turen.
Ja. Det er bare trist å se dere dra.
Det går bra hvis du ikke vil fortelle meg det.
Men samme hva det er, finner du alltid ut av det.
Ikke glem det. Jeg er glad i deg.
Ombordstigning for flyvning 410 til Paris.
Jeg hadde alltid jaktet på alt jeg ønsket meg,
men i det øyeblikket kunne jeg ikke stoppe Julia fra å jakte på alt hun ønsket seg.
Hei, dere.
Flott jobbet, men kan dere synge noe litt mindre trist?
Kanskje "All Out of Love" av Air Supply.
- Eller "Separate Ways" av Journey. - Fortsett å idémyldre.
Nei, hva med…
Señor Vera. Du er her fortsatt.
Máximo, sett deg.
Jeg sa at en Vera aldri forhandler, men jeg skal gjøre et unntak denne gangen.
Vil du vurdere å forlate Las Colinas hvis jeg gir deg 30 % lønnsforhøyelse?
Julia var borte, så jeg hadde ikke noe å tape.
Jeg vil vurdere det
hvis jeg får 20 % eierandel av den nye resorten.
Du er gal.
Tre prosent.
Fem prosent.
Og jeg får hente inn mitt eget team.
Slapp av, sjef. Drar han, blir jeg din nye operative leder.
Ja.
Du er absolutt velkommen til å søke.
Den dagen forandret alt seg, Hugo.
Og et helt nytt kapittel begynte.
Takk for at du delte historien, tío. Det var trist med Julia, men kanskje vi…
Hun er her!
Stikk av! Stikk av!
- Stikk av, stikk av! - Ja vel. Huff.
Du kom.
Jeg hadde ikke tenkt det, helt til Hugo fortalte meg om frieriet.
Hvorfor fortalte du meg det aldri?
Fordi jeg gjorde alt feil den dagen.
Det er så mye jeg skulle ønske jeg hadde sagt. Og gjort.
Men på den tiden
var jeg så opphengt i min egen lykkelige slutt…
…at jeg la planer for oss uten deg.
Som alltid.
Julia.
Hør på meg.
Du hadde dine egne drømmer,
men de passet ikke inn i planen som jeg så omstendelig hadde lagt.
Det var jeg som var egoistisk den dagen. Ikke du. Og jeg er lei for det.
Jeg presset deg vekk, Julia.
Og du gjorde rett i å dra.
Men du skal vite…
"Hele mitt hjerte er ditt.
Det tilhører deg, og hos deg vil det forbli.
Hvis skjebnen skulle forvise resten av meg fra ditt nærværende for alltid…"
Jane Eyre.
Tenk at du fortsatt kan sitere den.
Eller nesten kan sitere den.
Ikke "nærværende", men "nærvær".
- Nærvær. Claro. - Ja.
- Jeg jobber med engelsken. - Ja.
Julia. Hør på meg, er du snill.
Vent litt. Se her.
Jeg har jobbet med en ny, svært detaljert plan.
For deg. For meg.
For fremtiden vår.
- Et det seriøst? - Ja.
Svært seriøst.
Her er den.
- Det står ikke noe her. - Nettopp.
Vet du hvorfor?
- Hvorfor? - Det finnes ingen plan.
Jeg er helt åpen,
hvis du er det.
Vi kan jakte på drømmene våre sammen, eller hver for oss.
Eller ikke ha noen drømmer.
Vi kan bare sitte på en benk og spise churros
som et par gamlinger.
Alt dette er veldig søtt.
Men jeg er bare overrasket over at du ikke valgte en stor, dramatisk gest for å…
Nei.
Ikke noe dramatisk denne gangen. Jeg har lært min lekse.
Du får bare et blankt ark…
…så vi kan skrive historien vår sammen.
Nei. Musikken er til gjenåpningen. Nei.
Karer, slutt å spille!
Dette er ikke en stor gest.
Ikke det heller. Det var en overraskelse til gjenåpningen.
Dette er den virkelige festen jeg har sett frem til.
Et enkelt måltid med mine eldste venner og familie.
Å være her har alltid gitt meg så mye glede og fred.
Jeg er så stolt av det vi har gjort for å gi Las Colinas nytt liv.
Så salud.
Salud!
Men nå er det på tide å ta dette stedet inn i fremtiden.
En fremtid som forhåpentligvis vil gi oss nye minner og barnebarn.
Det er et hint, Paloma.
Rolig, pappa.
Og det er Doña Paloma for deg.
Doña Paloma.
Det låter veldig bra, og jeg elsker en mektig kvinne.
Hei, Máximo. Du har et fengslet publikum. Fortell en historie.
Nei, nei.
Som den gangen parykken til tennisspilleren ble dratt av.
Eller da du gjemte det liket.
Eller da du nesten fridde til meg, og mine kjære venner ikke fortalte det.
Vi måtte love å ta det med til graven. Jeg sa det ikke til Memito eller Lupita.
Ay, Papá.
Vet du hva, Memo?
Jeg tror jeg heller vil høre en annens historie.
Til en forandring.
Tekst: Espen Stokka