En månad hade gått sen Miss Universum-tävlingen
och Julia och jag hade kommit tillrätta med sambolivet.
För första gången nånsin kändes allt balanserat.
Det kanske låter underligt, men livet var som en dans.
Hotellet var på väg tillbaka till förstaplatsen
och Julias affärer blomstrade
efter att hennes aftonklänning vann kronan åt Miss Colombia.
Livet vi skapade ihop kändes hållbart.
Jag kände inte att jag ville ha mer.
Hur tar jag mig tillbaka till det?
Ska jag svara på det?
Snacka om att sätta press på en 14-åring.
Fjorton? På riktigt?
Jag måste nog se ditt pass.
Du, tío, situationen med Julia är nog inte så hemsk som du säger.
Tro mig, Hugo. Julia vill inte ha med mig att göra.
Hon verkar vilja eliminera mig från sitt liv.
Det är min stora ära att kungöra
att det splitter nya Las Colinas nu är öppet…
Det där var hemskt. Vad har du gjort?
Det är snarare vad jag inte gjorde.
Men för att du verkligen ska förstå,
finns det en historia till som jag måste berätta.
Eftersom vi har en stund över innan avtäckningen av väggmålningen,
så hinner vi med den.
Erkänn, du saknade mina historier.
Ja.
Det började som en vanligt dag.
VERKSAMHETSCHEF
Jag åkte till jobbet, och tänkte sitta i min stol.
Du har missat en hel grej om min arbetsstol.
Men jag fann att den var upptagen.
Åh, señor Vera. Hade vi ett möte inplanerat…
Du är inte señor Vera.
Jag menar, inte den señor Vera.
Det där blev fel.
Han är inte viktigare än du. Du är ju original-Veran.
Vera clásico.
Det var för länge sen, Máximo.
Som en påminnelse, Ricardo Vera var
Alejandro Veras yngre bror och delägare till hotellet.
Mr Vera. Välkommen till Las Colinas.
Jag älskar det du gjort med hotellet.
Och därför är jag här.
Jag har ett förslag till dig.
Jag ska göra min hotellkedja internationell.
Och jag kan inte tänka mig en bättre verksamhetschef
till mitt nya flaggskeppshotell.
Allvarligt?
Vet den andra mr Vera om det?
Nu vet han.
Försöker du verkligen sno min bästa arbetare, Ricardo?
Och vad är det för flaggskeppshotell?
Vi ska ju vara partners i allt!
När bröderna Vera attackerade varandra
höll sig deras frisyrer omöjligt perfekta.
Hela alltet kändes som nåt ur en såpopera.
Hur kan du utesluta din bror från företaget?
Vårt företag!
Vi vet båda att jag burit dig i åratal, Juan Alejandro!
Och till råga på allt försöker du stjäla min Máximo!
Det är inte lika illa som när du försökte stjäla…
…min fru!
Nån var tvungen att visa Alicia Guadalupe vad kärlek är!
Samma dag som vår mormors begravning?
Sluta, mina herrar! Jag ber er!
Hjälp!
Djävulen har tagit över dem!
Dulce som nunna?
Lägg av, tío! Vi vet båda att det inte gick till så.
- Berätta sanningen. - Okej, okej.
Men minus nunnan och skjortorna var det ändå lika dramatiskt.
Du förrådde mig, Ricardo. Hoppas att Máximo vet sitt eget bästa.
- Vilket är att stanna på Las Colinas. - Máximo kan fatta egna beslut… Verdad?
Vad säger du, Don Máximo?
Det här erbjudandet får du bara en gång.
En Vera förhandlar aldrig.
Då Héctors första roman hade sålt som smör
plus att Diane stal showen på Miss Universum hade de mycket att fira.
Skål för nästa kapitel, mi reina!
Först ut, min återkomst till Emmy-utdelningarna som värdinna.
Och jag tror verkligen att det är Susan Luccis år i år!
Jag tror att alla kommer att titta på dig.
Vad är planen för Héctors lediga dag?
För oss alla tre?
Jag tänkte mig en bananbåttur, sen kanske lite bingo vid poolen,
innan vi sätter på oss pyjamasar och tittar på Porky's.
Chad, mår du bra?
- Du verkar lite frenetisk. - Vadå? Nej.
Jag mår toppen. Bättre än nånsin.
Jag och Gloria gjorde slut och jag kommer vara singel för evigt,
så jag kör "carpal diem"!
Jag är glad att du piggat på dig.
Du kan väl gå och höra dig för angående bananbåten?
Åh, bra tänkt.
- Vi har ett Chad-problem. - Jag vet!
Vi får aldrig vara ensamma längre.
Att promenera på stranden i solnedgången med tre vuxna hand i hand är skumt.
Jag försökte släppa hans hand, men han fattade inte.
Jag är orolig för honom, min älskling.
Jag står inför ett stort äventyr och…
Hur kan jag, när min son går under?
Det måste finnas ett sätt för Chad och Gloria att bli sams.
Ja, men hur?
Gloria vägrar träffa Chad,
och han har skickat henne många, många, sorgsna röstmeddelanden.
Jag var med på 12 av dem. På ett bara grät han.
- Ja, han gör sånt. - Ay…
Om de inte går med på att träffas…
…får vi överlista dem och föra dem samman.
Det låter som toppfilmen…Föräldrafällan.
Eller den amerikanska filmen om tvillingarna med hemska peruker.
Jag vet inte vilken film det är.
Medan jag insöp allt jag arbetat så hårt för på Las Colinas,
hade jag ett stort beslut att fatta.
Memo, har du tid att prata lite?
Åh, Máximo. Hej!
Förlåt. Jag vet att de här svanarna mest liknar duvor.
Men bebisen höll Lorena och mig vakna hela natten.
Men vet du vad?
Jag kan skärpa mig, sömn är bara för de svaga.
Okej, nu viker du luft.
Men det gör inget. Jag behöver hjälp med ett väldigt stort beslut.
Jag tänker fria till Julia.
Herregud!
Herregud! Menar du allvar?
Jag har aldrig varit säkrare på nåt i hela mitt liv.
- Och jag behöver din hjälp. - Och den ska du få!
Vänta. Vänta lite.
Sa du inget till Memo om Ricardo Veras erbjudande?
Var det inte det beslutet du behövde hjälp med?
Du vet att jag gillar vändningar, Hugo.
Men det jobberbjudandet bekräftade bara att jag var där jag ville vara.
Jag tackade nej till Ricardo.
Det var dags att sluta jaga "nästa stora chans"
och hänge mig åt livet i Acapulco med Julia.
Men medan jag beslöt mig för att stanna,
gjorde sig min familj redo att ta farväl av Sara.
Nora?
Är det en rymdmaskin?
Det är en NordicTrack, älskling.
Min chef köpte en nyare modell
och eftersom hennes trädgårdsmästare är enbent
så fick jag den här!
Men jag trodde du ville låta Saras rum stå orört,
så du kunde ligga i hennes säng och gråta när du saknade henne.
Det var min plan.
Men det var Sara som föreslog att vi skulle använda rummet.
- Så jag gör det till vårt träningsrum! - Det är som det ska.
Det är obehagligt när föräldrar bevarar sina barns rum.
Vem vill ha en tidskapsel av sina mest tafatta år?
Dessutom, Esteban,
så kan jag sova på soffan när jag kommer hem.
Och inte för att vara den…
…men Doña Rosita lär inte leva för evigt.
Men hon försökte. Doña Rosita blev 106 år gammal.
Älskling. Läkaren sa att du måste börja träna.
Och givet den mat din mamma lagar dagligen,
är det dags att prova nåt nytt.
Fläsksvål är en bra proteinkälla, och jag skedar upp bönorna med dem.
Allt du just sa var ohälsosamt, älskling.
Kom igen! Läkarens order. Försök.
Jag vägrar kliva upp på den. Gör dig av med den!
Det är kul! Kom igen!
Nej, nej. Nora. Nora, por favor. Sluta pressa mig.
Sa jag nåt fel?
Dagen därpå, när personalen och jag
förberedde det stora frieriet, försökte Diane hjälpa ett annat par.
Men eftersom Gloria och Chad hade dolt sitt förhållande,
visste inte Gloria vem hon var.
Det gör mig glad att du tänker dig ett strandevent, Mildred.
Raring, det är jag som är glad. Tro mig.
Min make och jag har väntat länge på att upprepa våra vigsellöften.
Hur länge har ni varit gifta?
Tolv år. Vi träffades på en strand.
Min make använde sin metalldetektor och min tåring fastnade i den.
Han letade efter en skatt och hittade den!
Okej, jättegulligt.
Vad heter han?
Diane hade tänkt på allt. Förutom…
Chad.
Under tiden hade Hector skickat ut Chad på "skattjakt",
vilket ledde honom till samma plats, även om det var lite…
Det är för lätt. Som om det var gjort för ett barn.
Jag är en vuxen man.
Åh, en klubba!
"Oroa dig inte, du är snart framme.
Du har hittat X:et när du ser hennes lockiga hår."
"Lockiga hår?" I denna luftfuktighet?
Kan du vara lite mer specifik, Héctor?
Vänta. Är Gloria X:et?
Tre olika slags ceviche?
Ja, precis. Och…
Chad? Vad gör du här?
- Leker du och Héctor Föräldrafällan? - Det här var min idé.
Snälla, var inte arg på honom. Jag är hans mamma, Diane.
Vad är det för fel på din familj?
Kommer ni inte på några andra namn? Som Paul, Dave, Ramon, Andrew…
Ni är usla lögnare! Och ni är otrogna! Varför är du inte med din nya flickvän?
Vad pratar du om?
Skönhetsdrottningen från Miss Universum. Jag såg er kramas.
Äsch! Héctor tussade ihop mig med Turks och Caicos,
men jag bara pratade om dig.
Så det var två kvinnor?
Ni är perfekta för varandra.
Gloria, jag vet att du är arg.
Men bara det att du kom till hotellet
måste betyda att du har känslor för min son.
Det var oplanerat,
men efter att han sjöng JuanGas "Querida" på min telefonsvarare
på den sämsta spanska jag nånsin hört…
Jag vet inte. Jag tänkte att jag skulle höra vad han hade att säga. Så…
Jag hade iscensatt
min extremt detaljerade plan för frieriet helt perfekt.
Och det var nästan dags.
Jag tog med finsprit. Jag skakade den så den poppar ordentligt.
Vad? Nej… Så gör man inte…
Strunt samma. Perfekt. Tack.
Du står i vägen!
Máximo! Jag har fixat mariachis!
Det ser bra ut, Memo!
- Julia är på väg! - På era platser.
Jag tycker fortfarande att hon är för bra för dig, men lycka till.
Tack.
Hon kommer! Gå, gå, gå! Gå!
Hej.
Lupe sa att du letade efter mig?
Ja, Det var inget viktigt. Jag ville bara säga en grej.
Okej. Men om det inte är viktigt, kanske jag kan få berätta min nyhet?
Ja.
Minns du samtalet jag fick imorse? Det var House of Dior som ringde.
Varför uttalar du "tior" så konstigt?
Mi amor, det är det största modemärket i Europa.
- Vad säger jag? I världen! - Herregud. Fantastiskt!
De erbjöd mig en lärlingsplats. I Paris!
- Vad? - Jag vet! Allt går så snabbt.
De är villiga att hyra mig ett loft med viss utsikt över Eiffeltornet.
På villkoret att jag börjar nästa vecka!
Vad tycker du?
Vad jag tycker om att du ska flytta till Paris?
Vårt liv är här, Julia.
Jag vet, mi amor, men sånt här händer typ aldrig.
Du kan komma och hälsa på mig.
Eller så kan du söka jobb på nåt flott hotell i Paris.
- Oh, la la! - Inget "oh, la la".
Vi hade en plan.
Och den är här, i Acapulco.
Men ibland förändras planer.
Brukar inte du säga att man ska "drömma större"?
Men allt jag kämpat så hårt för finns här!
Vill du släpa mig till nån utländsk stad och tvinga mig att börja om?
- Jag tycker att du ska tacka nej. - Det här är en jättechans för mig!
- Du överväger det inte ens! - Hur kan du vara så självisk?
Qué?
Jag fick också ett erbjudande, men jag tackade nej!
Jag har en vision för oss, Julia!
En plan!
- Och plötsligt vill du kasta bort allt! - Jag vill inte kasta bort nåt.
Vi kan få det att funka!
Kanske för dig.
Men inte för mig.
Máximo, jag kan inte tro att du talar så till mig.
Det här är inte den man jag trodde att du var.
Eller mannen jag vill leva med.
Nej. Du verkar vilja ha en man som heter François.
Och han äter sniglar med Champs-Élysées just nu!
Champs-Élysées är en gata!
Vet du vad?
Tack för att du gjorde mitt beslut så lätt.
Plötsligt längtar jag till Paris.
Memo, vad hände?
Jag spelade upp det om och om igen.
Jag hade allt jag önskat framför mig.
Jag kunde se vår gemensamma framtid.
Ett drömbröllop, ett hus i Las Brisas med utsikt över klipporna och tre barn.
Eleanora, Martha och Diego.
Planen var så perf…
Herregud.
Där har vi det.
Där har vi vad? Kan du sluta vara kryptisk?
Jag har ont om tid. Jag ska vara i skolan på måndag.
Jag förklarar sen.
Leta rätt på Julia och be henne möta henne på vår plats.
- Inte vid soporna. Den andra platsen. - Eller så kan du hämta henne.
Du klarar det, Hugo. Jag tror på dig.
Juanita Glasskula! Tack för din hjälp med invigningen.
Din far spred glädje på hotellet i många år.
Då så, vad vill jag ha…
Chokladglass med strössel, tack.
Kommer på stört!
Eso.
Julia? Har du tid?
Det ser så ut. Japp.
Tror du att du kan möta min tío vid er plats?
- Vid soporna? - Den andra platsen.
Allvarligt? Nu? Varför vill han mötas där uppe?
Jag vet faktiskt inte.
Han var mitt i en historia om hur ni grälade där uppe.
- 1986. - Visst ja. Den dagen.
Ja. Jag kom aldrig över hur orubblig din morbror var.
Tja, jag tror att han blev lite paff, eftersom han tänkte fria.
Vänta, vad?
Visste du inte det?
Hade han tänkt fria?
Okej. Du,
- jag vet att min tío inte är perfekt. - Tja…
Men han har lagt en massa tid på att berätta för mig om dig.
Jag har sett det, Julia.
Kärleken han känner för dig, den är äkta.
Bara tänk på saken, okej? Han väntar vid er plats.
Här är din glass!
Åh, jag glömde strösslet.
Sí.
Chispitas.
Tío, varför har du aldrig berättat för Julia om frieriet?
Berättade du?
Jag ville inte att hon skulle veta.
Framförallt inte efter hur uselt jag hanterade allt den dagen.
Tror du att hon kommer?
Juanita Glasskula skulle göra en glass åt henne,
så det kan dröja nån timme.
Jag kanske kan distrahera oss med resten av historien.
Det kanske lugnar mina nerver.
Skojar du? Jag är också jättenervös!
Ta mig härifrån.
Jag är ledsen, Gloria.
Jag är en dålig lögnare. Därav Miss universum-missen.
Jag hade inte tänkt säga nåt. Du måste tro mig.
Det är möjligt, men du gjorde det. Och det sårade mig.
Jag vet bara inte om jag kan lita på dig längre.
Det förstår jag. Jag skulle inte heller lita på mig.
Om jag ska vara ärlig…sanningen är att jag inte vet vad jag håller på med.
Nähä.
Jag är allvarlig. När det gäller, du vet, dejtande…och dig…
…då är jag vilse.
Eftersom jag växte upp utan pappa
visste jag inte hur en riktig relation såg ut.
Mamma gjorde ett fantastiskt jobb, men när det gäller kärlek är jag…
Det känns som om jag är ett barn som försöker lista ut allt.
Jag vill bli vuxen för dig, Gloria.
Fast inte för vuxen.
Det som irriterar mig är att med allt vårt smygande
- så fick vi aldrig en riktig första dejt. - Och om vi börjar om? Här och nu?
Det vore synd att låta den här måltiden gå förlorad.
De växer upp så snabbt.
Och nu har han dessutom en bra förebild.
I dig…mi rey.
Hej.
Vi gjorde lite sista-minuten-shoppande, och titta bara vad vi hittade!
Titta.
Jag köpte
en duschkorg.
Till hennes rum! På college! Och jag köpte några åt oss.
Så du inte tar fel på mitt och ditt schampo.
Tack.
Jag borde packa klart.
Tack.
Vad är det?
Jag vet att du vill bli av med vår NordicTrack,
men jag försöker hjälpa dig bli hälsosam.
Jag vet.
Det var bara jobbigt att se Saras rum så.
Jag är inte redo att ta farväl av henne.
Åh, älskling…
Jag är inte heller redo.
Men att göra hennes rum till ett gym var ett sätt att distrahera mig.
Det förstår jag.
Det betyder mycket för mig att du bryr dig om mina barn
som om de vore dina egna.
Du vet…
…en av guldkanterna med utflugna barn är
- att vi får mer tid för oss själva. - Sant.
Kan ni sluta prata?
Jag försöker titta på ALF!
Efter grälet med Julia
åkte hon hem och packade.
Hon var borta innan jag kom hem.
Hon sov hos Lorena innan hon tog ett flyg till Paris den morgonen.
Dansen var över.
Och det ironiska var, att jag skulle dela ännu ett känslosamt avsked.
Varför så upprörd?
Arg över att jag snodde dina Menudo-band till flygresan?
Nej, det gör inget…
Vänta, vadå?
Jag trodde att du hatade Menudo.
Tja…
…de påminner mig om hur irriterande du är.
Jag är stolt över dig, Sarape.
Du kommer ta New York med storm.
Du är modigare än jag.
Varför? För att jag flyger?
Vi överlever. De delar tydligen ut gratis jordnötter.
Nej. För att du låter Sara studera utomlands.
Jag höll i Esteban för hårt.
Jag är glad att du inte gör samma misstag.
Tack.
Men nu när du nämner det, flygplan är en hädelse mot Gud.
Det är därför de kraschar.
Vi kommer till himlen på hans bevåg, inte vårt.
- Okej, det var den sista. - Ay.
Du är redo för NYU!
I USA.
Så det här är väl farväl…
Esteban?
- Det är inte farväl. - Sant.
Farväl anses ofta vara finita, men det är en logisk omöjlighet.
Slutet på nåt är början på nåt annat.
I vissa kulturer använder man samma ord för hej och hejdå.
Och vi vet ingenting om livet efter detta, farväl är absurda, vi vet inte ens…
Jag skulle inte gå ombord på det här planet utan dig.
Tack, Estebanator.
- Ger du mig den där? - Varsågod.
Vad har hänt? Är du okej?
Jag ville inte berätta för mamma om Julia före avresan.
Ja. Jag är bara ledsen att se er åka.
Jag vet inte vad som hänt, men du behöver inte berätta.
Men oavsett vad det gäller, så löser du det alltid.
Glöm inte det. Jag älskar dig.
Flight 410 till Paris bordar nu.
Även om jag alltid hade kämpat
för allt jag nånsin velat ha,
i just det ögonblicket
kunde jag inte hindra Julia från att kämpa för det hon alltid velat.
Hörni. Hörni.
Jättebra, men kan ni sjunga nåt som är mindre sorgligt?
Åh, kanske "All Out of Love" med Air Supply.
Eller "Separate Ways" med Journey.
Spåna vidare.
Nej, jag vet.
- Señor Vera. Du är kvar. - Máximo, sätt dig.
Jag vet att jag sa att en Vera aldrig förhandlar,
men den här gången ska jag göra ett undantag.
Kan du tänka dig att lämna Las Colinas för en löneförhöjning på 30%?
Då Julia hade åkt, hade jag inget att förlora.
Jag skulle överväga det…
…plus en ägarandel på 20% i det nya hotellet.
Du är galen.
- Tre procent. - Fem procent.
Och jag får ta in mitt eget team.
Lugn, chefen.
Om han åker blir jag din nya verksamhetschef.
Ja.
Du är mer än välkommen att lämna in en ansökan.
Den dagen förändrades allt, Hugo,
och ett nytt kapitel började.
Tack för att du delar din historia, tío.
Jag är ledsen för Julia, men vi kanske borde…
Här kommer hon!
Försvinn! Försvinn!
- Försvinn, försvinn, försvinn! - Visst. Jösses.
Du kom.
Jag tänkte inte göra det…
…förrän Hugo berättade om frieriet.
Varför har du aldrig berättat?
För att jag gjorde allt fel den dagen.
Det är så mycket jag önskar att jag hade sagt.
Och gjort.
Men på den tiden,
var jag så upptagen av tanken på vårt lyckliga slut…
…att jag gjorde planer för oss utan dig.
Som alltid.
Julia.
Låt mig tala till punkt.
Du hade dina egna drömmar,
men de passade inte den plan jag hade i åtanke.
Det var jag som var självisk den dagen.
Inte du.
Förlåt för det.
Jag stötte bort dig, Julia.
Och du gjorde rätt i att åka.
Men du ska veta…
"Hela mitt hjärta är ditt.
Det tillhör dig, och hos dig kommer det att förbli,
om ödet förvisar resten av mig
från din närvaro för evigt…"
Jane Eyre.
Det förvånar mig att du minns det citatet än.
Eller nästan.
Det är inte "närvaro", utan "närhet".
- Närhet. Claro. - Ja.
Jag jobbar på engelskan.
Ja.
Julia.
Snälla, lyssna på mig.
Vänta. Hör på.
Jag har jobbat på en helt ny, ytterst detaljerad plan.
För dig. För mig.
För vår framtid.
- Är du allvarlig? - Ja.
Väldigt allvarlig.
Här är den.
- Det står ingenting. - Precis.
Vet du varför?
Varför?
Det finns ingen plan.
Jag är öppen för allt
om du är det.
Vi kan jaga våra drömmar tillsammans, eller var för sig!
Eller inte drömma alls.
Vi kan bara sitta på en bänk och äta churros,
som ett par gamlingar.
Det här är väldigt gulligt.
Men…
…det förvånar mig att du inte försökte vinna mig med en stor dramatisk gest…
Nej.
Den här gången skippar jag showen. Jag har lärt mig min läxa.
Allt du får är ett oskrivet vitt papper…
…så vi kan skriva vår historia tillsammans.
Åh, nej. Det är till invigningen. Nej, nej.
Sluta spela!
Det är ingen dramatisk gest!
Inte det där heller.
Fyrverkerierna hör till invigningen!
Det här är festen jag har sett fram emot.
En enkel måltid med vänner och familj.
Att vara här har alltid bringat mig så mycket glädje och harmoni.
Jag är så stolt över det vi har gjort för att återuppväcka Las Colinas.
Så, salud.
Salud.
Men nu är det dags att föra hotellet in i framtiden.
En framtid som förhoppningsvis fyller oss med nya minnen och barnbarn.
Det var en vink, Paloma.
Lugn och fin, pappa. Och ni kan kalla mig Doña Paloma.
Doña Paloma.
Det låter verkligen bra. Jag älskar mäktiga kvinnor.
Du, Máximo.
Din publik sitter som på nålar. Berätta nåt för oss.
Nej, nej, nej.
Som den där gången tennisspelaren fick peruken avsliten.
Eller när du gömde den döda kroppen.
Eller den gången du nästan friade till mig
och mina bästa vänner aldrig berättade om det.
Han fick oss att lova att ta hemligheten till graven.
Jag har inte ens sagt det till Memito eller Lupita.
Ay, papá.
Vet du vad, Memo…
…jag lyssnar hellre på nån annans historia.
För en gångs skull.
Undertexter: Victoria Heaps