KELIONIŲ GIDAS
Tavo lėktuvas padidėjo nuo tada, kai paskutinįkart juo skridau?
Nemanau.
Gali būt, kad tu sumažėjai. Eime.
Labas rytas. - Sveiki.
O Dieve.
Ačiū, Džo.
Hjugai, suplanavau mums įspūdingą kelionę.
Dono Pablo pagerbimas vyks rytoj,
o šiandien, kai nusileisim Akapulke,
aš tau parodysiu brangiausias man vietas mieste. Žiūrėk.
Mes... Džo.
Kodėl čia pažymėta ši vieta?
Taip. Tam atvejui, jei norėtumėte ją aplankyti.
Jei neklystu, sakiau, kad ten užsukti nenoriu.
Sakėte.
Bet galite persigalvoti.
Aš nesiruošiu persigalvoti.
Aišku? - Apie ką jūs čia?
Džo nori, kad užsuktume į vieną vietą, į kurią mes tikrai neužsuksim.
Bet galėtume.
Gal pasakysit, kur?
Sugalvojau kai ką geresnio.
Pakeisiu temą, kad pamirštum tą pokalbį.
Pratęsiu savo pergalingą, širdį glostančią, ypatingą
ir didžiąja dalimi realią istoriją apie tai, kaip iš vargšo tapau turtuoliu.
Gerai. O buvo taip.
Išaušo pirmoji 1985 m. diena - naujos pradžios metas.
Deja, aš negalėjau išmesti iš galvos paskutinio 1984 m. vakaro įvykių.
Chulijos ir Čado sužadėtuvių.
Ginčo su donu Pablu.
Hektoro ir Dajanos.
Apyrankės, kurią nupirkau Chulijai, ir kuri staiga neteko jokios prasmės.
Vis dėlto buvau pasiryžęs tą vakarą išbraukti iš atminties.
Nagi, Maksimai. Daugiau pozityvo. Nauji metai. Naujas tu...
Tuo pačiu metu
mano mama irgi bandė suvokti, kas nutiko Naujųjų išvakarėse.
Meile mano.
Pameni savo dėdę Ramoną,
kurį įtarinėjom, kad galbūt jis nėra
tiesiog „linksmas viengungis“?
Imu galvoti, ar tik mūsų dukra...
nėra kaip dėdė Ramonas.
Man regis, Saros ir Robertos elgesys
kažkiek primena... Ramono elgesį.
Labas rytas, mama. - Labas rytas!
Aš neperdedu! Tu pats perdedi!
Laimingų Naujųjų!
Laimingų Naujųjų, branguti.
Nieko sau, tu kažkokia kitokia!
Supratau. Tu nusiėmei raiščius! Kaip tavo akys? Gerai matai?
Dabar matau viską.
Kodėl toks susivėlęs?
Kodėl nesusikišęs marškinėlių?
Atrodai pavargęs...
Kai nematei, buvo ramiau.
Iki vakaro. Geros tau dienos!
Ir tau, mano angele.
Pasistengsiu!
Aš rimtai.
Tikrai manau, kad šiandien Lupė mane atleis.
Už tai, kad pabučiavai jos dukterėčią?
Už tai, kad pabučiavau. Ir už tai, kad parodžiau jai vidurinį pirštą.
Dieve, man patiko ši vieta. Ir žmonės.
Ir šitas krūmas.
Man tikrai labai patiko šitas krūmas.
Sudie, krūme. Mums buvo gera kartu.
Nenusimink, Memai. Vakar Hektorą paskyrė baseino vadovu,
vadinasi, prie baseino liko viena laisva darbo vieta,
pasirūpinsiu, kad šis darbas atitektų tau!
Mes visad svajojom dirbti kartu prie baseino.
Tikrai manai, kad pavyks įkalbėti Hektorą?
Žinoma! Kas čia sunkaus?
Sudie, bordiūre, sudie, palme,
sudie, nemalonus apsaugini, kuris taip ir neįsiminė mano vardo...
Laimingų Naujųjų!
Šiandien visi turite taip pasveikinti mūsų svečius.
Bet nepamirškite, kad po vakar mūsų svečiai gali būti pagiringi.
Todėl, Augustai ir Adriana, šiandien - jokios sunkios muzikos.
Ir pabaigai. Šiandien 18.00 val. vyks mūsų naujametinis ritualas -
paleisime į vandenyną vėžliukus.
Taip. Dievinu šią tradiciją.
Vėl matyti Chuliją, žinant, kad ji yra susižadėjusi...
Tai buvo nepakeliama, Hjugai.
O dabar prie darbo.
Bet aš nenorėjau, kad mano įžeisti jausmai Chulijai
sugadintų man pačią pirmą 1985 m. dieną.
Todėl nusprendžiau visais įmanomais būdais jos vengti.
Sveikutė. Ką tik pagalvojau... - Sveikas.
...kad vakar taip ir nebaigėm pokalbio „tai mes susižadėję ar ne?“
Ką pasakysi? Gal vertėtų sudaryti visų „už“ ir „prieš“ sąrašą?
Mielai pasikalbėčiau su tavim, bet manęs laukia registratūroje.
Pasikalbėsim vėliau, gerai?
Žinoma, gerai. Matai? Pirmas „už“. Esu labai supratingas.
Puiku. Iki.
Gerai, taip.
Hektorai! - Prašyčiau angliškai.
Hektorai! - Labai gerai, Maksimai.
Sveikas atvykęs į mano naują kabinetą. Nori, kad aprodyčiau?
Pala, tu... - Štai mano darbo stalas,
ten - kavos gėrimo zona,
o čia vyksta kiečiausi stebuklai.
Kaip paprastam ispanui - visai neblogai, ką?
Labai įspūdinga.
Ir sveikinu tapus baseino vadovu.
Tu šių pareigų esi vertas labiau... nei kas kitas.
Ačiū.
Prisidėjo ir tai, kad dulkinu bosę.
Prašau, sėskis, kur nori.
Prašau.
Žinau, kad galbūt praeityje mudu nelabai sutarėm.
Bet tu nugalėjai!
Todėl siūlau viską pamiršti.
Ką tu, mano naujasis bosas pasvirasis brūkšnys draugas,
galvoji apie tai, kad į savo buvusią vietą paskirtum Memą?
Tau tai labai svarbu?
Taip. Labai. Mudu apie tai svajojom visą gyvenimą.
Neteisingas atsakymas.
Klausyk, Maksimai, mielai tau padėčiau,
bet dabar man labai labai labai sunku susikaupti.
Matai šią kėdę?
Kaip matai, ji nelabai juda.
Žinai, kodėl?
Todėl, kad...
ji neturi ratukų?
Teisingai. Esi matęs, kad boso kėdė būtų be ratukų?
Kol neturiu kėdės, apie nieką kita galvot negaliu.
Nori, kad suveikčiau tau kėdę su ratukais?
O Dieve, kokia puiki mintis, Maksimai.
Tiesą sakant, suveik dvi, kad galėčiau pats išsirinkti.
Laisvas.
Sveiki? Kur visi dingo?
Sveikas, Memai.
Kur visi?
Visi kiti darbuotojai šiandien prastai jaučiasi.
Na, tokiu atveju negali manęs atleisti,
net jei ir labai norėtum.
Aš negaliu atleisti darbuotojų dėl asmeninių priežasčių.
Pasitikslinau.
Bet jei tu netinkamai atliksi savo darbą...
čia jau kitas reikalas.
Beje,
visos skalbyklės sugedo.
NEVEIKIA
Bet aš matau...
Iki darbo dienos pabaigos turėsi rankomis išskalbti
viso viešbučio rankšluosčius
ir patalynę.
O jei ne?
Tada būsi atleistas.
Ir merginą galėsi pamiršti.
Kuo čia dėta Lorena?
Mano dukterėčiai patinka tik dirbantys vyrai.
Sveiki sugrįžę į...
„Espectacular“!
Čia sužinosite tai, ko niekada nežinojote.
Su jumis sveikinuosi aš, laidos vedėjas Fabianas Solaresas,
žinantis viską apie viską.
Galbūt jūsų dukterims patinka garsioji grupė „Menudo“,
bet tai, ką jie iškrėtė per šventes, jus gali nustebinti...
(per TV) „Praėjusią savaitę...
grupė pramogavo paplūdimyje ir...“
Labai gražūs berniukai.
Tiesa, Sara?
Pasakyk... kuris tau labiausiai patinka? Robis Rosas? Čarlis Masas?
Po kelerių metų jis bus gražesnis net už Rikį Martiną!
Man tai labiausiai patinka Džonis.
Gal jis ir nėra gražiausias, bet suburia visą grupę.
Galėtume pakeisti temą?
Pakalbėt apie ką nors kita?
Tu leidi per daug laiko su Maksimo drauge!
Ką...
tai reiškia?
Tai reiškia, kad judvi amžinai trinatės kartu.
Ji tau daro blogą įtaką!
Negi nerandi padoraus berniuko, su kuriuo galėtum leisti laiką?
Geras. Esi vienintelė mama iš visų,
kuri nori, kad jos dukra leistų daugiau laiko su berniukais!
Sutinku. Džonis - geriausias.
Matai? Aišku, kad Džonis...
Dajana? Labas rytas.
Labas. Nuostabus rytas.
Nesveikuoji?
Švenčiau su investuotojais iki penkių ryto.
Nusigėrėm iki žemės graibymo.
Turbūt. Pamenu tik tiek, kad užmigau po stalu.
Bet nė kiek nesigailiu, nes jie sutiko investuoti.
Kurortas išgelbėtas!
Ne taip garsiai, Dajana.
Puikios naujienos.
Vakar ir man labai pasisekė.
Mane aplankė sūnus Viktoras su anūkėliu.
Atsiprašau. Aš užsimerksiu. Tai nereiškia, kad miegosiu.
Tiesiog, kai sukasi galva, apsimetu, kad guliu jachtoje. Tęsk.
Manęs nebuvo sūnaus gyvenime aštuoniolika metų. Bet tam tikra prasme...
Kas čia per garsas ir kaip jį pašalinti?
Ką tu darai? - Man reikia kėdės.
Arba... dviejų?
Paimk jas iš sandėliuko!
O vėliau ateik pas mane.
Noriu pasikalbėti apie vakar vakarą.
Aišku, kad donas Pablas tebepyko ant manęs
už tai, kaip vakar su juo kalbėjau.
Negalėjau jo vengti visą gyvenimą.
Na, o Chulija...
Ne. Jos išvengti irgi negalėjau.
Chulija, sveika.
Šiandien jau antrą kartą bandai nuo manęs pasislėpti.
Ką? Aš? Ne. Tau pasirodė.
Aš...
Klausyk, suprantu. Turbūt tau keistai pasirodė tos piršlybos.
Jei atvirai, man pačiai buvo keista, kad jis pasipiršo.
Tikrai? Manau, kad tai - labai miela.
Tipiška...
Čadui.
Tik norėjau įsitikinti, ar tarp mūsų viskas gerai.
Nežinau. Man nepatiko, kaip vakar išsiskyrėm.
Man viskas gerai. Mums viskas gerai. Nesijaudink dėl manęs, mūsų ar jų.
Turiu bėgti.
Atsiprašau.
Jei neturite kuo rašyti, o norite užrašyti daug,
paprašysiu, kad jums į kambarį atneštų daugiau rašiklių.
Aš čia negyvenu. Aš juos vagiu.
Aišku.
Apsauga! - Nereikia! Palauk.
Mes nė nesusipažinom. Izabelė.
Maksimas. Malonu susipažinti. Apsauga!
Apsauga? - Aš viską paaiškinsiu.
Jūsų pietų meniu yra „autentiškas meksikietiškas troškinys“.
Jis yra iš autentiško restorano, kuriame dirbu. Aš jį čia atvežu,
bet kelis mėnesius manęs čia nebuvo.
Ir už tą troškinį viešbutis atsilygina... rašikliais?
Nekenčiu tų viešbučių. Jie apiplėšinėja turistus ir išnaudoja vietinius...
bet restoranas turi su jais bendradarbiaut, kad išgyventų.
Todėl kaskart, kai atvežu troškinį, kai ką už tai pasiimu.
Nieko ypatingo. Tiesiog saldus kerštas.
Supratau. Tada, spėju, antrankių neprireiks...
Gaila. Primink, kuo tu vardu?
Maksimas. Galėčiau jį užrašyt, bet nebeturime rašiklių.
Pasiliksiu šitą. - Puikus pasirinkimas.
Tai Memas priimtas?
Kas? - Memas.
Aš noriu tau padėti. Tikrai.
Bet negaliu priimti žmogaus į darbą...
pirma nepasikalbėjęs su juo.
Tuojau jį pakviesiu...
Nepyk, amigo, ne aš nustatinėju taisykles. Pala.
Bet juk aš.
18.00 val. - vėžliukų paleidimo šventė. Maloniai kviečiame. Jums patiks.
Vėžliukai. - Izabele!
Sugrįžai!
Kaip tavo kelionė su Migeliu po Pietų Ameriką?
Ji buvo nuostabi...
kai atsikračiau Migelio.
Paaiškėjo, kad jis - nevykėlis,
tad vieną rytą Limoje
sprukau iš viešbučio su visais savo daiktais.
Ir su jo daiktais.
Ką? Palikau jam atsargines kojines.
Juk nesu pabaisa.
Apgailestauju, kad tau nepasisekė.
Tik nereikia. Esu tokia laiminga, kad grįžau! Pasiilgau šeimos ir Akapulko.
Pasiilgau tavęs.
Daugiau niekada iš čia neišvažiuosiu.
O dabar
pasakok apie savo sužadėtuves!
Jau girdėjai?
Jau pusė Meksiko apie tai girdėjo! Nagi, rodyk žiedą!
Gražus.
Kas negerai?
Turbūt turėčiau džiaugtis... visu tuo. Tiesiog...
Pastaruoju metu mūsų santykiai... tokie banguojantys...
Čadas pastatė mane į nepatogią padėtį,
pasipiršęs prieš minią nepažįstamų žmonių.
Nežinau, ar esu tam pasirengusi.
Ar tai normalu?
Tau - taip. Tu amžinai prisigalvoji nebūtų dalykų.
Tai nori už jo tekėti ar ne?
Nežinau! Kas, jei priimsiu netinkamą sprendimą?
Tai ir gerai... sužinosi, kuris sprendimas buvo tinkamas!
Kartais tenka priimt netinkamą sprendimą, kad rastum savo kelią.
Jei nebūčiau išvykusi su Migeliu į tą kelionę,
taip ir nebūčiau sužinojusi, kad verčiau patekti į meškos nasrus,
nei toliau su juo draugauti.
Jaučiu, kad ir ką nuspręsčiau, kažką vis viena nuvilsiu.
Nustok jaudintis dėl kitų žmonių.
Apsispręsk pagaliau, o tada imk ir daryk.
Jau bėgsiu.
Myliu tave.
Roberta... turim problemą!
Skanaus!
Manau, mano mama mus įtarinėja!
Ką čia tauški? Aš susitikinėju su tavo broliu.
Na, tipo, susitikinėju.
Ne. Ji žino, kad mes tik apsimetinėjam?
Aš nežinau, ką ji žino!
Galbūt aną vakarą ji matė, kaip mes glėbesčiavomės.
Ir kam ji išsioperavo tas kvailas akis?
Panele. Kilogramą tortilijų ar pusę? Pusę kilogramo?
Ką dabar darysim? Tai gali blogai baigtis mums abiem.
Jei mano tėtis sužinos, man - galas!
Daugiau nevaikščiok pas mus į svečius, jei namie nebus Maksimo.
Reikia surast kitą būdą, kaip galėtume susitikinėti. Gal čia?
Kilogramą tortilijų, prašyčiau.
Prašau.
Labai ačiū, panele, kurios nepažįstu.
Gerai, teko įdėt daugiau pastangų nei tikėjausi,
bet susitariau dėl pokalbio su Hektoru.
Paskubėkim, kol jis nepersigalvojo!
Puiki naujiena!
Bet jeigu visko neišskalbsiu,
Lupė mane atleis. Dar turiu padirbėti.
Gera naujiena ta...
kad beveik baigiau!
Atsiprašau...
Kampe radau dar šitą krūvą.
Tikiuosi, čia viskas.
Bet dėl viso pikto patikrinsiu ir kitus kampus...
Varom iš čia.
Taip, ponios, čia - mano karalystė.
Galit vadint mane Hektoru direktorium.
Atsiprašysiu. Visos baseino problemos - ant mano pečių.
Ačiū, kad sutikai su manim pasikalbėti, Hektorai.
Tik norėjau pasakyt... - Pavardė?
Memas Rejesas,
bet tu jau... - Darbo patirtis.
Ar tai būtina?
Čia tu uždavinėji klausimus ar aš? - Tu.
O dabar atidžiai paklausyk. - Gerai.
Vienu metu priimi užsakymus nuo dviejų skirtingų šezlongų,
o ant baro jau stovi padėklas su maistu, kurį užsisakė trys kiti šezlongai.
Per kiek laiko greičiausiai
turi baigti priimti pirmą užsakymą prieš vykdydamas antrą užsakymą,
kad neatšaltų p. Randalio gaspačas?
Suktas klausimas. Gaspačas ir taip yra šaltas.
Įspūdinga.
Nesižvalgydamas atgal
pasakyk man, kurie šezlongai reikalauja mūsų dėmesio. Pirmyn.
Lengva. Trims šezlongams trūksta rankšluosčių,
dviem svečiams reikia nedelsiant papildyti gėrimus,
o moteriai su pilku bikiniu tu kritai į akį.
Manau, kad pakabintum ją.
Nieko naujo čia man nepasakei. Aišku, kad pakabinčiau.
Bet...
Neblogai.
Bet pasikalbėsiu su kitais kandidatais
ir tik tada priimsiu galutinį sprendimą.
Sėkmės, papi.
Tave atleis.
O aš jam dirbsiu visą likusį savo gyvenimą.
Sudie, sūkurine vonia. Sudie, nuostabus vaizde.
Sudie, per daug dramatiški, bet kaustantys dėmesį baseino dainininkai.
Sveikutis. - Aš ne laiku?
Galiu ateiti vėliau... - Ne. Viskas gerai.
Pradėjau siūt sukneles,
kurias tavo mama užsakė į dovanų parduotuvę.
Puiku. Aš čia ilgai galvojau
ir noriu atsiprašyt tavęs dėl vakar vakaro.
Supranti, aš labai norėjau padaryt tau įspūdį,
kad būtų pompastiška, ir... Tai buvo kvaila.
Manai, kad kvailai pasielgei?
Visiškai kvailai.
Man nederėjo tavęs spausti.
Mudviem viskas gerai klostosi.
Ir galėjom neskubėti su sužadėtuvėmis.
Aš lauksiu tavęs, kiek reikės.
Nuo to nenukentėsiu nei aš, nei mano jautrusis ego.
Man labai pasisekė, kad tave radau.
Tą ir aš sakau
apie tave, ne apie save.
Bet mes - nuostabūs.
Tikra tiesa.
Du nuostabūs žmonės...
kuriems reikia planuoti vestuves.
Pala, ar tai reiškia...
Esi tikra? - Kodėl ne? Imkim ir padarykim.
Žiauriai džiaugiuosi. Bėgu, pasakysiu mamai.
Gerai.
Sveika, mama! Nupirkau tortilijų.
Šįvakar padėsiu tau jas pagaminti su pupelių padažu!
O rytoj galiu už tave nueiti į turgų.
Arba į vaistinę. Ar pas mėsininką.
Kur tik pasakysi...
nes labai noriu tau padėti.
Taip. Rimta bėda.
Ponai, leidžiamės Akapulke.
Geras. Labai greitai.
Privačiu lėktuvu skristi geriausia.
Aš teisus, Džo? - Žinoma, bose.
Nesuprantu, kodėl kiti neįsigyja privataus lėktuvo.
Atėjo laikas paleisti į vandenyną vėžliukus,
ir, mano laimei ar nelaimei,
ten susirinko visi, kurių aš stengiausi vengti,
visi vienoje vietoje.
Dėmesio, visi. Prašau, prieikite arčiau.
Prieikite arčiau.
Taip, labai gerai. Prieikite arčiau.
Tai - viena mano mėgstamiausių tradicijų čia, Las Kolinase.
Kasmetinis vėžliukų paleidimas į vandenyną.
Betai, paaiškink, kaip tai vyksta.
Vėžliai deda kiaušinėlius smėlyje.
Suprantu, kaip jautiesi.
Mes juos saugome. Tada išsirita vėžliukai.
Juos laikome mano sandėliuke. Man tai nepatinka.
Mano rankos atsiduoda vėžliais. Visi mano gėrimai atsiduoda vėžliais.
Nekenčiu šitos tradicijos.
O dabar, šią šlovingą Naujųjų metų dieną,
paleisime juos į vandenyną, kur jie pradės nuostabų naują gyvenimą.
Taip jaučiausi ir aš, kai pasirašiau pirmų skyrybų dokumentus.
Taigi, daugiau jūsų negaišinsiu,
jau galite paleisti savo vėžliukus.
Ačiū, Betai.
Tą akimirką
ir pats jaučiausi kaip vėžliukas, Hjugai.
Vienišas, iš visų jėgų besistengiantis išvengti kliūčių kelyje.
Pala. Lygini save su vėžliuku?
O ką?
Esu baisiai žavus.
Neuždavinėk kvailų klausimų.
O tada nutiko stebuklas.
Staiga mano vėžliukas patraukė į priekį.
Ir jokios kliūtys jo nesustabdė.
Jis galvotrūkčiais nėrė į vandenį.
Tada ir aš supratau, kad turiu liautis vengęs kliūčių.
Gana su manim žaisti, Hektorai.
Ko nori už tai, kad Memas gautų tą darbą?
Pusės tavo arbatpinigių?
Sutarta!
Kodėl sutikai? Juk tau pačiam reikėjo pinigų.
Rezultatas buvo svarbesnis už pinigus.
Bet tai dar ne viskas.
Pripažįstu. Bandžiau tavęs vengti.
Vakar keistai jaučiausi per jūsų sužadėtuves,
bet aš visom keturiom - už.
Ir labai džiaugiuosi už jus su Čadu.
Aišku. Bet ar tu tikrai nenuliūdai?
Po visko, kas...
Liaukis, tai buvo 1984 metais.
O 1985 metais,
manau, mes tapsim labai gerais draugais.
Štai ir jis! Mano „hermigo“.
Laimingų Naujųjų, bičiuli. - Ir tau, Čadai.
Sveikinu jus.
Kokia graži pora.
Visa tai ištariau pro sukąstus dantis.
Bet tuo metu pasielgiau taip, kaip atrodė teisingiausia.
Štai, Hjugai. Atskridome.
Sveikas atvykęs į Akapulką.
Mums pavyko, Memai. Esame čia. Sveiki atvykę į savo ateitį.
Negaliu patikėt. Pildosi mūsų svajonė dirbti kartu.
Tai ką sakė Hektoras?
Jis tiesiog... nenorėjo paleist iš rankų tokio talento.
Na, dėl šito nesiginčysiu.
Viskas lyg ir stojo į savo vietas,
bet reikėjo išspręsti dar vieną problemą, likusią nuo 1984 m.
Ginčą su donu Pablu.
Tuojau grįšiu.
Patarnautojas prie baseino Memas Rejesas.
Atsiprašau už savo vakarykštį elgesį. Negražiai pasielgiau.
Pamiršk, kas buvo vakar. Tu ir tavo mama
sugrąžinot man sūnų ir anūką!
Visą gyvenimą būsiu jums dėkingas.
Žinau, esi nusivylęs, kad negavai paaukštinimo. Baseino vadovas...
buvo graži svajonė.
Deja, ne visos mano svajonės pildosi.
Gal tau reikėtų... drąsesnės svajonės.
Klausyk...
Jei iš tikrųjų nori siekti karjeros kurorte,
turi priartėti prie galios centro.
Patinka tau ar ne -
tas galios centras yra Dajana.
Priartėti prie Dajanos taip, kaip prie jos priartėjo Hektoras?
Ne, Hektoras nuėjo trumpiausiu keliu.
Patikėk, tai ilgai netruks.
Ne, noriu, kad taptum Dajanai nepakeičiamas.
Dabar aš esu jos dešinioji ranka,
o tu iki vasaros tapsi kairiąja jos ranka.
Ir kaip mes tai padarysim?
Stebuklingas raktelis į kitą pasaulį?
Taip. Į paslaptingą pasaulį, dar vadinamą...
personalo bufetu.
Kiekvieną rytą prie Dajanos kabineto durų
reikia padėti karštos kavos ir laikraštį.
Nuo rytojaus tuo pasirūpinsi tu.
Tai - pirmasis etapas.
Po jo - viskas įmanoma.
Ką pasakysi?
Kad 1985-ieji prasidėjo laimingai.
Žinoma! Ar tai barmeno darbas?
Rinkti šiukšles?
Ir kas man liepė nešioti gėrimus paplūdimyje...
ANTONIJUI TOVARUI JAUN. ATMINTI 1974-2022 M.
Išvertė Laima Banionienė