Azta!
Ez a hely semmit sem változott. Mindig is szerettem volna visszajönni egyszer.
Klassz, klassz.
Most mesélj arról, ahová nem akarsz visszamenni!
Mire gondolsz?
Nincs is ilyen.
Erre gondol. Erre itt.
Visszavonom az ebédmeghívást, Joe.
- Várj meg minket a kocsiban! - Rendben.
Vagy ülj le mellénk!
Ne már, Máximo bácsi! Nyilván kerülni akarsz valamit.
Vagy valakit.
Tényleg? Kit?
Jön a pincér. Most nem mondhatom el.
- Nem is jön! - Ne hívja már ide!
Így muszáj lesz később válaszolnom.
Na, megpróbálsz spanyolul rendelni?
Aha!
La sajtburger. Buci nélkül.
Sajtburger?
Elhozlak a szülővárosomba, Mexikóba, erre „la sajtburgert” rendelsz?
Tegnap ettem Taco Bellt.
Az… Az nem…
Kérnénk még egy percet.
Jó, vissza a sztorimhoz!
Tudod, Hugo, épp nehéz időszakom volt.
NE ZAVARJ!
Otthon Sara anyát hibáztatta, amiért Roberta szakított vele.
De mivel nem beszélhetett róla, inkább bezárkózott a szobájába.
Julia és köztem még mindig kínos volt a szitu.
A meló sem volt jobb,
mivel még mindig Héctor kapta a fele borravalómat.
Köszöntem!
De volt valami, ami miatt nem panaszkodhattam.
Isabel kisasszony! Ma mit méltóztatott elcsenni?
Egy távirányító?
De miért ezt loptad?
Ez csak a vendégeknek rossz.
Legalább az elemet add ide!
Nyomom a némítást.
De nem működik.
Egyszer említetted, hogy szereted a lucha librét.
A szüleimnek van négy jegye holnapra,
de a fivéreim nem tudnak menni…
Eljössz?
Igen! Imádom a lucha librét!
Szuper! A szüleim majd örülnek, hogy végre megismerhetnek.
Végre?
„Végre”?
Húha! Nem is tudtam, hogy ennyire komoly a dolog.
Én sem! Még nem is randiztunk.
Miért mesélt rólam a szüleinek?
Mert tetszel neki.
Szerintem ez aranyos.
Neked is tetszik a lány?
Persze… Három jó dolog is van benne:
szépség…
egyéniség…
na meg a lucha libre-jegyek.
Nem mehetnék el csak úgy… simán, kötöttségek nélkül?
Figyelj…
Isabelnek nagy családja van. Mint nekem.
És ha oda bevonnak, akkor lehet, hogy többé nem szabadulsz.
Három éve a nővérem hazahozott egy pasast, Antoniót,
hogy bemutassa a szüleinknek.
A fickó azóta ott ragadt.
Túl korai még a bemutatkozás.
Hacsak… Figyu!
És ha végig pankrátormaszk lenne rajtam?
- Akkor… - Nem! Elég! Rossz Máximo!
Ha nem állsz készen egy komoly kapcsolatra,
akkor mondd le a randevút!
Jó, igazad van.
Este elmegyek Isabel éttermébe, hogy lemondjam.
Kérjük, a kihipózott úriember
fáradjon a recepcióhoz!
Ki szórakozik a hangosbemondóval?
Hé! Ez nem vicces!
Tudod, Chad régi egyetemi barátai megtudták, hogy vőlegény lett.
Na ne!
Eljöttek, hogy meglepjék.
A nevük… Nem emlékszem a nevükre,
de öt szőke, fehér pasas volt, akik Kaliforniába jártak egyetemre.
Akkor kb. mindegyik Chad volt?
Aha, ez jó ötlet! Mindegyik Chad volt.
- Chad! - Chad, bébi!
És Chad!
Ne már! Chad!
- Mizu, Chad? - Tesó!
- Chad! - Chad!
Az egyetem első évétől ismerem őket.
A vőlegényed igazi legenda volt.
Úgy hívtuk: „Chad császár”.
- Na! - Vili? Koleszelnök,
sörpongbajnok, szkanderbajnok, és ő találta fel azt a játékot, hogy…
„Ki issza a legtöbb sört egy perc alatt?”
Igen!
- Bonyolult játék lehet. - Elég egyszerű. A lényeg…
Csak vicceltem.
De most már mindenki nagymenő lett. Chad a Wall Streeten van.
Chad is a Wall Streeten van.
Chad egy teljes évig írt egy terjedelmes, prousti memoárt az életéről,
de végül a Wall Streeten kötött ki.
Közben neked meg egy végtelen vakáció az életed.
Beszarás, mi amúgy azt hittük,
- hogy elnök lesz belőled. - Ó, hát,
azért elég keményen hajtok.
Kb. én irányítom az egész szállodát.
Chad!
Édesanyád nagyon-nagyon-nagyon-nagyon fontos dolgot bízott rád.
Vissza kell vinned a ruháját a tisztítóba.
Azt mondta… nem szedték ki rendesen a vörösborfoltot.
Azt is mondta, idézem:
„Ne hagyd, hogy Manuel megint rád szálljon! Légy határozott vele!”
- Hozom a sült krumplit. - Köszönöm.
Máximo! Jó fényben kéne feltűnnöm.
Jó, először is barnulj le egy kicsit!
- Túl fehér a… - Nem, a haverjaim előtt.
Sajnos most nem tudok segíteni. De lenne valaki a feladatra.
Memo.
Chad jó színben akar feltűnni.
Ó, értem. Szerintem barnulj le egy kicsit!
Nem, én nem… Érzékeny bőröm van, és n… Mindegy!
Csak azt akarom, hogy fényezz a haverjaim előtt!
Nem is tudom. A fiúcsapatok megijesztenek.
Biztos azért, mert öt lánytestvérrel nőttem fel,
akik szintén megijesztenek.
Ó, ugyan! Menni fog!
Ne aggódj, neked ez a szupererőd!
Fényezed a hőst.
Te vagy a srác a srác mögött.
Na nyomás, és mondj róla olyanokat, amit még te sem hiszel el!
Azta, ti sosem fogytok ki a hányós sztorikból!
Ja.
Jól van. Vissza kell mennem dolgozni.
Jó volt veletek beszélgetni.
- Jó szórakozást! - Szia!
Srácok, ő az amigóm, Memo. A „Memigóm”.
Memo.
Memo, ő itt Chad, Chad, Chad, Chad és Chad.
Helló!
Remélem, nem felejtem el a neveket!
Don Pablo, milyen volt az első szabadságod 20 év óta?
Csodálatos!
Az unokám, akárhányszor ilyen arcot vágok…
Ó, nem is érdekel.
Nem.
Van az az utolsó bejárás Ricardo Verának, a befektetőnknek.
Amikor az embere elmondja nekünk az utolsó kéréseiket,
- mielőtt milliókat tol alánk a pasas. - Igen. Holnap.
Az van, hogy tegnap eljött az embere.
És mivel te nem voltál itt, valaki más vezette körbe.
De ha nem te, meg nem is én voltunk, akkor ki?
Paco, a karbantartó.
Mi kéne, jóember?
Vera úrnak dolgozom, a hotel új befektetőjének.
A bejárásra jöttem.
Ó, értem.
Én szívesen körbevezetem. Chipset?
A bejáráson Paco beleegyezett egy teljesen új cabana menübe,
az utazási költségeim jelentős csökkentésébe,
kialkudott egy 20%-os emelést a karbantartók büdzséjére,
valamint a medencénél…
Még valami…
Vera úrnak nem igazán tetszik,
hogy spanyolul énekelnek amerikai popdalokat.
A komolyzene megfelelőbb lenne.
Ne feledj el! Hírnév! Örökké fogok élni…
Ki vagytok rúgva!
Megtanulok szárnyalni…
magasan…
Diane, ez csak tévedés, ugye?
Paco és a béna öltönyös szerint ki vagyunk rúgva.
Nagyon kell ez a meló.
Én sem akarlak elveszíteni titeket. Minél előbb beszélünk velük.
Addig is keresek nektek valami feladatot.
Ó, köszönjük, Don Pablo.
- Bármit szívesen megcsinálunk. - Aha.
Munkára!
Nem! Nincs énekelgetés! Nincs szórakozás!
Szia, anya! Esteban!
Mi a baj?
Semmi… Édesanyád és a húgod összevesztek.
A szobájában bujkál, és nem akar kijönni.
A húgod, nem az anyukád. Ő itt ül mellettem.
Esteban, megcsinálnád, amire megkértelek?
Anya, hadd egyen már!
Nem, nem, nem… Amúgy is jóllaktam.
A leves megtölti a bendőt.
Úgy bánsz vele, mintha melós lenne, nem a pasid.
Amúgy is, mire kell az a fogas?
Tudod, mi a mondás…
Inkább legyen fogas, és ne kelljen,
mint hogy ne legyen, és kelljen!
Senki sem mond ilyet! Senki.
Hogy érted ezt? Most mondtam.
Akkor én senki vagyok.
Aztán megelőzte a nagy sziklát.
És bár Chad fél a kígyóktól,
beleugrott a kígyóverembe, és megmentette a lányt.
Haver, elég! Elpirulok itt! De tényleg!
Jól van. Mindjárt jövök.
A főnök most megy, és kipenderít pár embert a konyhából.
„A főnök most megy, és kipenderít pár embert a konyhából.”
Mit mondtál?
Semmit, semmit. Vicc volt.
Nem, nem. Ezt pont úgy mondtad, mint ő.
Csináld megint!
„A főnök most megy, és kipenderít pár embert a konyhából.”
- Ó, ne már! - I-Igazából
a teljes képhez még a hajdobálás is hozzátartozik.
„Csá! Chad vagyok.
Anya szerint csini vagyok cicanaciban.
A dupla gallér miatt áll a gallér.”
- Tesó! - Ez király volt! Beszarás!
Isabel, klassz lány vagy, és szép is.
De le kell mondanom a holnapi randit.
Nem állok készen a szüleidre.
Most nem akarok komoly kapcsolatot.
- Várj, ez az az étterem! - Bizony.
Ahol Isabel dolgozott.
Le akartam mondani a randinkat,
hogy ne kelljen másnap találkoznom a családjával.
Jaj, ne, Máximo!
Nem ilyen üdvözlést vártam.
Nagy a forgalom, és lebetegedett a mosogatófiú.
És mielőtt megkérdeznéd…
Igen. Eltiltottak a pincérkedéstől.
De miért?
- Egy idióta vendég… - Máris tudom a választ.
Jó.
Isabel… Nagyon klassz…
Isabel! Ő lenne Máximo? Biztosan!
Tényleg úgy néz ki, mint egy megriadt őzike,
ahogy mondtad!
Ki ez az úr, aki hasonlít rád?
Ó, ő az apukám!
Ez a családom étterme.
Ez a családod étterme?
Mercedes! Gyere!
Gyertek! Köszönjetek Máximónak!
Én igazából…
Az anyukám, Mercedes, Raquel nénikém,
Flaquito és Giraffe fivéreim felszolgálók…
ők pedig a bácsikáim…
a kuzinjaim…
Marina mama meg a sarokban sziszeg az emberekre.
Odanézz! Tetszel neki.
Üdv a családban!
Ezt a lányt a tenyerünkön hordozzuk.
Úgyhogy remélem, komolyak a szándékaid.
Várjatok, Máximo mondani akart valamit!
Mondd csak…
Majd később! Nem beszélgethet, amíg nem mosogatott el.
Gyerünk! Vissza dolgozni! Szaporán!
Majd elmondod a holnapi randin.
Segítek neked mosogatni!
A dolgozók karácsonyi vacsoráján
két lánnyal randiztam egyszerre.
Mindkét csaj rám indult.
- Ó, te nőcsábász! - Nem semmi!
Memo!
- Szevasztok! - Ó, haver, Memo hatalmas arc!
Hatalmas! Mesélj még valami vicceset!
Chad egyszer megkérdezte,
- hogy Spanyolország Mexikó fővárosa-e. - Sörpong!
- Menjünk sörpongozni! - Igen!
- Ez az! Gyerünk! - Király!
Sörpong! Sörpong! Sörpong! Sörpong!
Mindig a családodé volt a hely?
Nem, amikor kicsi voltam, San Diegóban volt éttermünk.
De… máshogy alakult az élet.
És hiányzott nekünk Acapulco.
Így visszaköltöztünk.
Azta, az Államokban éltél?
Ez klassz!
Itt sokkal boldogabbak vagyunk.
Ez az otthonunk.
Nekem hihetetlen, hogy egész nap együtt vagytok, mégsem veszekedtek.
Az én családom egy levest sem bír megenni együtt.
Jól van, tudom, hogy szeretsz velem lógni,
de már kétszer elmostad azt a tányért.
Elmondod, mi a baj?
Ó, igen…
- Isabel… te nagyon klassz lány… - Van egy kis gond.
Luisának kibicsaklott a bokája.
Nincs elég felszolgálónk.
Majd én beugrom a helyére, apa.
De te bunkó vagy a vendégekkel.
Csak a hülyékkel, akik nem érdemlik meg a kaját.
Na látod? Nem.
Én is beugorhatok.
Egész nap ezt csinálom. Szívesen segítek.
Kiben bízzak jobban…
a lányomban?
Vagy a fiúban, akit ma ismertem meg?
Tessék a pozole! Jó étvágyat!
- Flaquito, azt viszem én. - Köszi.
Gyerünk!
- Ezt neked, Chad! - Ne már! Haver!
Villám!
Chad, menni fog! Egy pohár.
Látom, lógatod az orrod! Kérsz sört?
Nem, kösz. Csak szomorkodom.
Nagyon élveztem a figyelmet,
de most Chad elvette a…
Látom, lógatja az orrát! Kér sört?
- Igen! Chad császár csak úgy hasít! - Ez a beszéd!
Igen!
„’Chad császárnak’ hívatom magam,
de magamat ’Gyász Chadnek’ hívom, a szép napjaim már rég elmúltak,
az egyedüli barátaim anyuci beosztottjai.”
- Cink! - Memo, te fuegós vagy!
Ez azt jelenti, hogy „tüzes”. Most tanultuk.
Memo! Nekem is megtanítanál egy spanyol szót?
Kösz a segítséget, de most már visszavehetnél egy kicsit!
- Ó, bocsi. - Nem, nem gáz. Csak…
Arra kértelek, hogy fényezz a cimbik előtt.
Tudom, hogy tiszteletből utánozol,
de nehogy úgy jöjjön le, mintha kifiguráznál engem!
Tudom, de mindig én vagyok a srác a srác mögött.
Mi?
A hőst segítő legjobb haver.
Jó volt végre a középpontban lennem.
Ez azt jelenti, hogy nem veszel vissza?
Tesók, van egy ötletünk.
Fogadtunk arra, hogy szerintünk ki nyerne szkanderben. Te vagy Memo.
Oké.
A legtöbb nővéremet simán lenyomom szkanderben.
Fura egy beijesztés. Benne vagyok!
Tökéletes.
Köszönöm, Esteban.
Nincs mit. Most van egy fogasod, amire semmi szükség!
Ó, de van.
Olyan sokszor jársz ide…
és mindig rajtad van a kalapod…
ezért megérdemli…
a saját helyét.
Szabad?
Ez most már a te fogasod.
Nora, ez…
Anya mindig azt mondta…
„Türelem, Esteban!”
„Rád talál a szerelem. Meg egy fogas.”
És most… Helyet adtál az otthonodban.
Megígérem, hogy nem okozok csalódást. Soha.
Talán éjszakára is ott hagyhatnám azt a kalapot.
Azért ne essünk túlzásba!
Á, jó.
Ha ezt játsszák a mennyben, jobb is, hogy nem oda jutok.
Árt az üzletnek.
A vendégek így nem fogyasztanak, hanem elalszanak.
Sajnálom, Vera úr meghagyta, hogy ne legyen több amerikai popdal.
Nincs kivétel.
És valami kompromisszum?
Rábeszéli Mr. Verát, hogy elfogadjon egy apró változtatást, mi…
mi pedig gondoskodunk róla, hogy a felesége ne tudjon a viszonyáról.
Ó… Hát… Akkor beszélek Vera úrral.
Bocsássanak meg!
Honnan tudtad, hogy viszonya van?
Nem tudtam.
- Hajrá! - Helyes. Nyújt.
- Az kell. - Fontos.
Ja, de rá kell készülnie.
Gyerünk!
- Mi folyik itt? - Szkander. Fontos.
- Ja. - Ezt a két szót még sosem használta
- senki ezen a földkerekségen. Gyere! - Hé!
Komolyan, mi van veled?
Azt hiszem, csak próbálok úgy tenni, mint akinek jól megy,
mert néha az ellenkezőjét érzem, és inkább rájuk akarok hasonlítani.
Én nem akarom ezt.
Amikor megismertelek, te is pont ilyen voltál.
De most már tapasztaltabb, megfontoltabb
és jegyesebb vagy, mint bármelyikük.
És spanyolul is jobban tudsz.
- Azt mondtam: „És spanyolul…” - Értettem.
Tényleg.
Chad ekkor jött rá,
hogy jóval többre vitte az életben, mint eddig hitte.
Így Chad úgy döntött, hagyja Memót nyerni.
Sajnos Memo is hasonlóan gondolkozott.
Mehet!
Hajrá, Chad!
Gyerünk!
Miért hagyod magad?
Hagylak nyerni. Neked jobban kell. É-Én a srác vagyok a srác mögött.
De nem ma. Ma te vagy a srác a srác mögötti srác előtt.
Megoldom, hogy megverj.
Nem, ha rajtam múlik.
- Azaz… - Bizony, Hugo!
Fordított szkander volt.
Ó, milyen erős vagy!
Azt hittem, lenyomott a nővéred.
Aha, az apáca.
Őt Isten is segíti.
Meg a bicepsze sem semmi.
Ó, de erős vagy!
- Ó, de erős vagy! - Nem is! Tényleg nem!
- Gyenge vagyok, te meg erős! - Te vagy erős!
Ó, Memo, ez fáj a könyökömnek!
Chad. Chad.
Ó, vesztettem!
Memo!
- Rövidezzünk! - Ez az, bébi!
- Rövidezzünk! - Ünnepeljetek!
Mindjárt megyek én is.
Köszönöm.
Chad már nem érezte rosszul magát a Las Colinas-i élete miatt.
De ahogy besegítettem Isabelnek és a családjának…
úgy éreztem…
mintha egy teljesen másik életbe csöppentem volna.
Szuper. Viszem.
Ez az. Köszönöm.
Két desszert.
Tessék!
Köszönöm!
Ó, nem kell fizetség!
Mi összegyűjtjük a borravalót, aztán szétdobjuk.
A Las Colinasban nem így megy?
Nem.
Sőt, a fele borravalómat a főnököm kapja.
Ez annyira más, mint az én munkám!
Meg a családom.
Köszönöm, hogy befogadtak ma!
Ellenkezőleg!
Mi köszönjük a segítséget.
Tessék, megérdemled.
Egészség!
Adriana! Augusto! Mehettek vissza a medencéhez.
- Ez az! - Már kezdtem kifakulni!
Vera úr viszont azt kérte…
hogy néha játszhatnátok mexikói popdalokat angolul.
Gyertek!
Örülök, hogy megoldódott az ügy.
Bárcsak itt lettél volna! Akkor ez a probléma meg sem történik.
Egy nappal korábban jött. És a családomnál voltam.
Tudom. De többször ilyen ne történjen!
- Sziasztok, srácok! - Szeva!
Csak meg akartam köszönni a mai napot, Chad. Hálás vagyok érte.
Ugyan! Én is jól éreztem magam.
Tudod, rájöttem, hogy nem kell Chad véleménye miatt aggódnom.
Vagy Chadé miatt. Meg Chad, Chad és Chad miatt sem.
Nekem csak egy ember véleménye számít.
És az Chad.
Jó kis este volt.
Bár furcsa, hogy már ilyen hamar meg akartad ismerni a családomat.
A boldogságod
azon is múlik, hogy sikerül-e megtalálnod a helyed a világban.
Esteban tudta, hogy Nora mellett van a helye.
És ma kiderült, hogy Nora is így érez.
Chad arra jött rá, hogy még sosem volt ilyen boldog.
Don Pablónak mindig is a hotel volt ez a hely.
Ám hirtelen elbizonytalanodott.
És én is találtam egy helyet, pedig még csak nem is kerestem.
Hé…
Nem akartál mondani valamit?
Ó, ja… De. Igen.
Isabel…
nagyon klassz és szép vagy…
és…
alig várom a holnapi randinkat!
Én is.
LA MAREA ÉTTEREM
Most spanyolul!
Önöknek jár a taps, kedves közönség!
Köszönjük, Las Colinas!
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra