АКАПУЛЬКО
Ого.
А тут нічого не змінилося.
Завжди хотів сюди повернутися.
Круто.
А тепер розкажи, куди ти не хочеш повертатися.
Про що ти?
Нема такого місця.
Він про оце місце.
Джо, я забираю назад своє запрошення.
-Можеш почекати в машині. -Ну добре.
Або посидь з нами.
Та ну, дядьку Максімо. Ти ж чогось уникаєш.
Чи когось.
Серйозно? Кого ж?
Офіціантка вже йде. Давай не зараз.
-Не йде. -То не кличте її.
Я потім відповім на твоє запитання.
Зробиш замовлення іспанською?
Аякже.
«Ла чизбургер». Без булочки.
Чизбургер?
Я привіз тебе в рідне місто в Мексиці, а ти замовляєш «ла чизбургер»?
Тако я їв учора.
Це… Це не…
Дайте нам іще одну хвилинку.
Добре, слухай далі.
Г’юґо, в мене були важкі часи.
НЕ ТУРБУВАТИ!
Сара винила маму в розриві з Робертою.
Оскільки вона не могла цього сказати, то просто сиділа в своїй кімнаті.
Мені й досі було незручно в присутності Хулії.
Та й на роботі було не краще,
бо Гектор так само забирав половину моїх чайових.
Дякую.
Але було таке, на що гріх було жалітися.
Ісабель!
Що сьогодні поцупила?
Пульт?
Нащо він тобі?
Від цього гірше тільки гостям.
Хоч батарейки віддай.
Я хочу вимкнути звук.
Чому не вимикається?
Ти якось казав, що любиш вільну боротьбу.
У батьків є на завтра чотири квитки,
але брати піти не зможуть.
Хочеш сходити?
Так! Люблю боротьбу.
От і славно!
Батьки будуть раді нарешті познайомитися.
Нарешті?
«Нарешті»?
Ого.
Не знав, що у вас з Ісабель усе серйозно.
Я й сам не знав! У нас навіть побачення не було.
Чого вона розповіла про мене батькам?
Бо ти їй подобаєшся.
По-моєму, це прекрасно.
А вона тобі подобається?
Аякже. Вона має три чудові риси…
красу…
характер…
і квитки на боротьбу.
А можна мені з нею сходити так… щоб це нічого не означало?
Послухай…
Ісабель з великої сім’ї. Точнісінько як я.
І коли в сім’ю входить нова людина,
це вже як довічне ув’язнення.
Три роки тому сестра привела додому свого хлопця –
Антоніо, –
щоб познайомити з батьками.
Після того він так у нас і лишився.
Ще рано знайомитися з її рідними.
Хіба що… Придумав!
А якщо я цілий вечір буду в масці?
-Тоді… -Ні! Перестань! Поганий Максімо!
Якщо ти не готовий до серйозних стосунків,
то скасуй побачення.
Так, твоя правда.
Сходжу ввечері в її ресторан і скажу.
Власник найбілішої в Мексиці дупи,
підійдіть на рецепцію.
Хто грається з гучномовцем?
Гей. Це не смішно.
Давні Чедові друзі з братства почули, що він заручився.
Не може бути.
І вирішили зробити йому сюрприз.
Їх звали… Не пам’ятаю, як їх звали,
але всі п’ятеро були білошкірі блондини і вчилися в одному університеті.
Тобто були Чеди?
Так, слушно. Вони були Чеди.
-Чед! -Здоров, старий!
І Чед!
Очам не вірю! Чед!
-Здоров, Чед. -Здоров.
-Чед! -Чед!
Ми дружимо з першого курсу.
Твій наречений був в універі легендою.
Ми називали його «Чумовий Чед».
-Перестаньте. -Президент братства,
чемпіон з пивпонгу й армреслінгу, винахідник гри, яку ми звемо…
«Хто за хвилину вип’є більше пива?»
Так!
-Складна, мабуть, гра. -Та ні, проста. Ми…
Я пожартувала.
Хлопці стали дуже успішні. От Чед працює на Волл-стріт.
Чед теж працює на Волл-стріт.
А Чед рік намагався написати довжезні мемуари про своє життя,
але теж подався на Волл-стріт.
Зате в тебе не життя, а нескінченна відпустка.
І це так дивно, бо ми думали,
-що ти станеш президентом. -Ну, знаєте,
в мене таке насичене життя.
На мені ж весь курорт тримається.
Чед.
У вашої матері є для вас дуже-дуже важливе доручення.
Здайте її сукню назад у хімчистку.
Бо вони так і не вивели пляму від червоного вина.
А ще вона сказала, цитую:
«Не дай Мануелю знов з себе знущатися. Будь з ним твердий».
-Картопля фрі зараз буде. -Дякую.
Максімо! Зроби мене прикольнішим.
Добре. Спершу тобі треба трохи засмагнути.
-А то ти дуже… -Та ні, для друзів.
Вибач, я зараз не можу. Але знаю, хто впорається з цим ідеально.
Мемо.
Допоможи Чедові стати прикольнішим.
Запросто. Спершу тобі потрібна засмага.
Ні, я не… У мене чутлива шкіра, і я… Проїхали.
Розхвали мене перед моїми друзями.
Ну, не знаю. Великі компанії хлопців мене лякають.
Мабуть, тому, що виріс з п’ятьма сестрами.
Вони теж мене лякають.
Перестань. Ти зможеш.
Ти чого? Це ж твоя суперсила:
робити персонажа привабливим.
Ти «сірий кардинал».
А тепер іди й кажи про Чеда таке, у що й сам не віриш.
Ти диви, а у вас безліч історій про блювання.
-Так. -О, так.
Що ж, мені треба повертатися на роботу.
Приємно було з вами поспілкуватися.
-Розважайтесь. -Бувай.
Хлопці, це мій аміґо Мемо. Мій «Меміґо».
Мемо.
Мемо, це Чед, Чед, Чед, Чед і Чед.
Привіт.
Надіюся, запам’ятаю всіх по іменах.
Дон Пабло, як минула ваша перша за 20 років відпустка?
Казково.
Щоразу, як я робив отак, мій онук…
Вам же нецікаво.
Ні.
Пам’ятаєте про останні штрихи для інвестора Рікардо Вера?
Його представник сказав, щоб ми дещо змінили,
-перед тим, як він дасть нам мільйони. -Так. Це ж треба на завтра.
Представник приїхав сьогодні.
Вас не було, тож йому все показав дехто інший.
Якщо не ви й не я, то хто?
Прибиральник Пако.
Ви щось хотіли?
Так, я працюю на нового інвестора готелю – на сеньйора Вера.
Я приїхав погодити деякі деталі.
Гарно.
Я можу все вам тут показати. Чипсів?
Під час екскурсії Пако погодився повністю змінити меню,
скоротити мої транспортні витрати,
підвищити на 20% кошторис на техобслуговування,
а біля басейну…
І ще одне…
Сеньйор Вера не схвалює, що тут співають
іспанською американську попсу.
Класична музика буде більш доречна.
Запам’ятай моє ім’я. Слава! Я житиму вічно…
Вас звільнено!
Я навчуся літати…
Високо…
Це якась помилка, Даян?
Пако й той тип сказали, що нас звільнено.
Нам потрібна ця робота.
Я теж не хочу вас втрачати. При нагоді ми з ним поговоримо.
А поки що я знайду вам тут іншу роботу.
Дякую, дон Пабло.
-Ми будемо раді будь-якій роботі. -Так.
До роботи.
Ні! Ніякого співу! Ніяких забав!
Привіт, мамо! Естебане!
Що таке?
Нічого. Твої мати з сестрою трохи погиркалися.
Тепер вона не виходить зі своєї кімнати.
Сестра, не мати. А мати от, сидить.
Естебане, почепиш гачок?
Мамо, дай йому доїсти!
Ні… я все одно ситий.
А суп розтягує шлунок.
Він же не наймит якийсь, а твій кавалер.
І нащо тобі там гачок?
Не дарма ж кажуть…
Хай краще гачок буде й не знадобиться,
ніж він знадобиться, а його не буде.
Так ніхто не каже! Ніхто.
Чому ж ніхто? Я ж сказала.
Виходить, я тепер ніхто?
І втік від велетенського валуна.
І хоч Чед боїться змій,
він стрибнув у зміїне кубло і врятував дівчину.
Перестань. Мені аж незручно. Усе.
Я зараз.
Я ж бос, треба декого звільнити на кухні.
«Я ж бос, треба декого звільнити на кухні».
Що ти сказав?
Нічого. Це жарт.
Та ні. Ти так точно його спародіював.
Давай ще раз.
«Я ж бос, треба декого звільнити на кухні».
-Відпад. -А щоб було
ще більше схоже, треба вкінці поправити волосся.
«Привіт, я Чед.
Моя мати в спандексі така сексуальна.
А подвійний комірець – найкрутіший комірець».
-Супер! -Просто космос!
Ісабель, ти дуже класна й красива.
Але я мушу скасувати наше завтрашнє побачення.
Рано знайомитися з твоїми батьками.
Я не шукаю серйозних стосунків.
Стривай, це ж і є той ресторан.
Так.
Ресторан, у якому працювала Ісабель.
Треба було її знайти і скасувати побачення,
щоб не довелося потім знайомитися з її сім’єю.
Ой ні, Максімо!
Не на такий прийом я очікував.
У нас повно відвідувачів, а посудомийка зламалася.
І поки ти не спитав…
Мені заборонили працювати офіціанткою.
А чому заборонили?
Бо один кретин…
Облиш, я здогадуюся.
Що ж.
Ісабель… Ти дуже класна…
Ісабель! Це Максімо?
Авжеж, це він.
У нього переляканий хлопчачий погляд,
як ти й розповідала!
А хто це, такий на тебе схожий?
Це мій тато!
Це наш сімейний ресторан.
Ваш сімейний ресторан?
Мерседес! Сюди.
Усі йдіть сюди знайомитися з Максімо!
Узагалі-то мені треба…
Це моя мама Мерседес, тітка Ракель,
брати Флакіто й Хіраф – вони офіціанти…
а це мої дядьки…
двоюрідні сестри і…
у кутку сидить і шипить на людей моя бабуся Маріна.
Ти ба. Ти їй сподобався.
Вітаємо в нашій сім’ї.
Ця дівчинка балувана.
Тому не раджу гратися з її серцем.
Максімо хотів мені щось сказати.
Я слухаю.
Це почекає. Хай вона спершу домиє посуд, а потім побалакаєте.
Усі до роботи! Швидко.
Поговоримо завтра на побаченні.
Давай поможу з посудом!
Була корпоративна різдвяна вечеря,
і я був на двох побаченнях одночасно.
Обидві дівчини шаленіли від мене.
-Ох і жеребець! -Ну ти даєш.
Мемо!
-Хлопці. -Старий, Мемо найкращий.
Найкращий! Розкажи ще щось цікаве.
Якось Чед спитав,
-чи Іспанія – столиця Мексики. -Пивпонг!
-Зіграймо в пивпонг! -Так!
-Так! Гайда! -Погнали!
Пивпонг! Пивпонг!
Цей ресторан завжди був ваш?
Ні, як я була мала, ми мали ресторанчик у Сан-Дієґо.
Але… бізнес занепав.
І ми скучили за Акапулько.
Тому переїхали сюди.
То ти жила в США?
Круто.
Тут нам набагато краще.
Тут наш дім.
І як ви всі цілими днями разом і не сваритеся?
От ми навіть поїсти разом не можемо.
Я бачу, що тобі зі мною добре,
але ти цю тарілку помив уже двічі.
Може, скажеш, що тебе гризе?
О, ну…
Ісабель… ти дуже класна й…
У нас проблема.
Луїза послизнулася й вивихнула кісточку.
Тепер на одну офіціантку менше.
Тату, я можу її підмінити.
Ти ображаєш відвідувачів.
Тільки тих ідіотів, які не заслуговують тут їсти.
От бачиш? Ні.
Я можу.
Я ж офіціант. Радо поможу.
Кому ж довіритися…
Дочці?
Чи тому, кого знаю п’ять хвилин?
Ваш посоле. Смачного.
-Я візьму, Флакіто. -Дякую.
Давай.
-А маєш, Чед! -Молодець, бро!
А ти швидкий!
Ти влучиш, Чеде. Один стаканчик.
Гей, чого зажурився? Пива хочеш?
Ні, дякую. Я не в гуморі.
Було так класно бути в центрі уваги,
а Чед забрав на себе всю ува…
Чого зажурилися? Пива хочете?
-Так! «Чумовий Чед» ще раз влучив! -Красунчик.
Так!
«Для вас я "Чумовий Чед",
та глибоко всередині я "Журливий Чед", бо мої дні слави давно позаду,
а мої єдині друзі й ті в мами на зарплатні».
-Ну ти й видав! -Мемо, ти «ен фуеґо»!
Це означає «в ударі». Ми цю фразу щойно вивчили.
Мемо, а навчиш мене нових іспанських слів?
Дякую тобі за допомогу, але збав оберти.
-Ой, вибач. -Та все нормально. Просто…
Я попросив зробити мене перед друзями прикольнішим.
Ти пародіюєш мене з поваги,
але вони можуть подумати, що ти з мене насміхаєшся.
Розумію, але я ж «сірий кардинал».
Що?
Я друг, який помагає головному герою.
Було приємно хоч раз побути в центрі уваги.
Це означає, що ти не збавиш обертів?
Чуваки, ми тут поговорили
і вирішили робити ставки, хто переможе в армреслінгу: ти чи Мемо.
Я за.
Я майже всіх сестер перемагаю.
Дивний спосіб мене вмовити. Виклик прийнято.
Ідеально.
Дякую, Естебане.
Будь ласка. Тепер у тебе є гачок, навіть якщо він і не потрібен.
Але він потрібен.
Ти бував тут багато разів…
і майже ніколи не знімав капелюха…
а він заслуговує…
мати своє місце.
Можна?
Тепер це твій гачок.
Норо, це…
Мама завжди казала…
«Будь терплячий».
«Кохання прийде з часом. І гачок».
І от… Ти знайшла для мене місце в своєму домі.
Я тебе ніколи не підведу.
А може, мені лишати тут капелюх і на ніч?
Не будемо спішити.
А, так.
Якщо на небесах теж така музика, то я туди не хочу.
Це шкодить бізнесу.
Замість пити й замовляти напої, гості сплять.
Мені жаль, але сеньйор Вера сказав: ніякої американської попси іспанською.
Без винятків.
А може, підемо на компроміс?
Ви переконаєте сеньйора Вера зробити невеличкі винятки, а ми…
а ми не розкажемо вашій дружині про вашу інтрижку.
Ну… Я поговорю з сеньйором Вера.
Даруйте.
А як ви знали, що в нього інтрижка?
Я не знав.
-Отак. -Розминка.
-Це головне. -Це важливо.
Так, але він готується.
Починайте вже!
-Що тут таке? -Армреслінг. Це важливо.
-Так. -Ніхто в світі не вживав
-ці три слова разом. Відійдімо. -Гей!
Що насправді діється?
Я намагаюся вдати, що в мене цікаве, насичене життя,
бо іноді мені здається, що це не так, і я хотів би бути як хлопці.
А я б не хотіла.
Коли ми познайомилися, ти був такий, як вони.
А тепер ти досвідченіший, розсудливіший
і заручений, а вони – ні.
І краще знаєш іспанську.
-Я сказала: «І краще»… -Я зрозумів.
Чесно.
Тоді до Чеда дійшло,
що в нього попереду набагато більше, ніж він думав.
Тож Чед вирішив піддатися Мемо.
На жаль, Мемо вирішив зробити те саме.
І почали!
Давай, Чед.
Давай.
Чому ти не тиснеш?
Я тобі піддаюся. Тобі перемога більше потрібна. Я ж «сірий кардинал».
Не сьогодні. Сьогодні ти «білий кардинал».
Я дам тобі перемогти.
Це якщо я не дам тобі.
-То, виходить… -Правильно, Г’юґо!
То був армреслінг навпаки.
Ти такий сильний.
Ти ж казав, що програв сестрі.
Так, сестрі-черниці.
На її боці сам бог.
І біцепси, як кулі для боулінгу.
О, ти такий дужий!
-Ти такий дужий! -Ні! Я не дужий!
-Я слабкий, а ти сильний! -Ти такий дужий!
Мемо, ти мені зараз лікоть зламаєш!
Чед. Чед.
Ой, я програв!
Мемо!
-А тепер випиймо. -Випиймо!
-Випиймо. -Ви йдіть святкуйте.
А я наздожену.
Дякую.
У Чеда відлягло на серці щодо життя в «Лас-Колінасі»,
зате поки я помагав Ісабель і її сім’ї,
почало здаватися…
що я потрапив у геть інше життя.
Чудово. Забираю.
Я віднесу. Дякую.
Два флани.
Нате.
Дякую.
О, не треба мені платити.
Ми об’єднуємо чайові й ділимо їх порівну.
А в «Лас-Колінасі» не так?
Ні.
Я половину своїх ще й босу віддаю.
У нас на роботі такого нема.
І в сім’ї теж.
Дякую за такий теплий прийом.
Навпаки:
це ми тобі дякуємо за допомогу.
Ти їх заробив.
Будьмо!
Адріано! Авґусто! Ви повертаєтеся до басейну.
-Так! -Я тут так зблідла!
Зробіть сеньйору Вера ласку…
Хоч іноді співайте мексиканську попсу
англійською.
Ходімо.
Добре, що вони повернулися.
Якби ж ви зразу були тут. Тоді нічого цього не сталося б.
Представник приїхав на день раніше, а я був у сина.
Знаю. Але хай таке не повториться.
-Гей, голубки. -Гей.
Чед, я хочу подякувати за сьогоднішній день. Я дуже це ціную.
Не дякуй. Я теж розвіявся.
Я оце збагнув, що мені байдуже, що про мене думає Чед.
Чед. Чед, Чед чи навіть Чед.
Мені має бути небайдужа думка лиш однієї людини:
Чеда.
Цікавий був вечір.
Хоч і дивно, що ти так скоро захотів познайомитися з моєю сім’єю.
Щастя в тому,
щоб знайти місце, де тобі по-справжньому добре.
Естебан завжди знав: це місце – поруч з Норою.
І сьогодні він дізнався, що Нора відчуває те саме.
Чед зрозумів, що він щасливіший, ніж будь-коли.
Для дона Пабло таким місцем завжди був готель.
Та раптом він у цьому засумнівався.
А я, здається, знайшов своє місце там, де й не шукав.
Гей…
Ти ж хотів мені щось сказати.
А, так. Хотів.
Ісабель…
ти дуже класна й красива…
і…
Я чекаю не дочекаюся завтрашнього побачення.
Я теж.
А тепер іспанською!
Ці оплески для вас, прекрасна публіко.
Дякую, «Лас-Колінас»!
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова