Velkommen til vakre Acapulco.
Dette stedet suger. Hvorfor er vi her?
Dette var lekeplassen min i oppveksten. Memo og jeg dro stadig vekk ned hit.
Vi fikk alltid… Hva heter det?
-Stivkrampe? -Snappere.
Og senere i historien min vil jeg bruke marinaen som en metafor.
En metafor. Jøss, spennende.
Ikke sant? En god metafor er som kattemynte for meg.
Om kvelden på valentinsdagen kom jeg hjem etter å ha møtt Isabel.
At Robertas brev lå fremme, kunne bare bety én ting.
Mamma hadde funnet brevene og oppdaget min søsters hemmelighet.
Ikke si noe. Bare lytt.
Jeg vet du er lei deg, men alt kommer til å ordne seg.
Jeg er her for deg.
-Jeg er glad i deg. -Jeg er glad i deg også.
-Hva foregår? Hvor er Sara? -Hun er nok med din "ekskjæreste" Roberta.
-Mamma, jeg kan forklare… -Søsteren din har allerede forklart alt!
Hun sa at hun hater meg. Å ønske at barna skal være perfekte, er visst galt.
Hva sa du til henne? Vi må snakke om dette som en familie.
Det var det jeg sa.
Stille. Med litt stamming. Eller, jeg vurderte å si det.
Du vet kanskje ikke at jeg ikke liker konfrontasjoner.
-Unnskyld. -Jeg har ikke noe å si til Sara
før hun sier unnskyld.
Tror hun at hun kan få raserianfall og dra? Nei, du.
Når hun kommer tilbake, vil hun se at jeg har fjernet alt
som førte til den livsstilen.
-Mamma, det er ikke en livsstil. -Platespilleren må vekk.
Hvem vet hva slags ugudelig musikk hun hører på.
God idé. Ble ikke platespilleren din nettopp ødelagt?
Vet du hva? Det tror jeg den ble.
Den skal ikke være der.
Takk.
Unnskyld.
Hva er det du… Er ikke du Máximos søster?
Vent. Sov du her?
Hallo!
Máximo, har du mistet noe? Kanskje en søster?
Sara. Hvordan kom du deg inn på hotellet?
Jeg ventet til vakten måtte på do, og så gikk jeg inn.
Guillermos lille blære slår til igjen.
Mamma sa hva som skjedde. Så trist. Vi må snakke om det som en familie.
Jeg har ikke noe å si til mamma før hun sier unnskyld.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre, men jeg drar ikke hjem.
Søsteren og moren min krangler, og jeg lurte på…
Hun har spurt alt. Du vet hun ikke kan bo her.
Julia, vær så snill. Hun har ikke noe sted å dra.
Ingen jobb, ingen penger, og hun er bare 16 år.
Praktisk talt 17.
Ok. Det er noen rom i nordfløyen som står tomme,
men oppussingen begynner i morgen. Hun kan bare være her én natt, maksimum.
Jeg heter Máximo. Og takk. Du er best.
Hei.
Du har flaks. Det eneste rommet som er ledig, er en suite.
Takk. Men jeg trenger ikke mye.
Kapitalismen prøver å overbevise oss om at vi trenger overdådige ting.
Min posisjon har alltid vært den samme…
Herregud!
Jøss.
Jeg var bekymret, men det var én person som alltid kunne muntre meg opp.
Gratulerer med trettiårsdagen, Mr. og Mrs. Nelly.
Jeg kunne ikke vært lykkeligere på deres vegne.
Ok, kanskje ikke alltid.
Hva er galt?
Jeg savner Lorena så mye at jeg har vondt i hjertet.
-Jeg begynner å glemme hvordan hun ser ut. -Du sa farvel til Lorena i går kveld.
Men det føles som om det var for to kvelder siden.
Herregud. Se på dette.
Er Hugo Sánchez i byen? Favorittfotballspilleren min!
Så kult.
Tenk å få møte ham.
Memo, jeg lar deg ikke være nedfor på grunn av Lorena.
Du har muntret opp meg utallige ganger. I kveld skal jeg være din Memo.
-Skal du være min meg? -Ja!
Og gjøre alt du gjør for meg når jeg er nedfor.
Som å si: "Du kan gjøre hva som helst. Du er Máximo Gallardo."
Nettopp! Men jeg skal bruke ditt navn i stedet.
For en lur tilpasning.
Så hva skal vi gjøre?
Vi skal møte Hugo Sánchez.
Hver gang han er her, drar han til klubben Beach Baby i La Costera.
Så i kveld skal vi dra dit.
-Guttekveld på byen. -Guttekveld på byen!
Men jeg skulle gjøre noe med Isabel i kveld.
-Guttekveld pluss Isabel. -Guttekveld pluss Isabel.
Chad, hva kan jeg hjelpe deg med?
Unnskyld forstyrrelsen. Jeg må be deg om en komplisert tjeneste.
Gud, hvorfor straffer du meg?
Selvfølgelig. Hva trenger du?
Favoritt-DJ-en min skulle spille i bryllupet, men han avlyste nettopp.
Så Julia bestilte et salsaband, men jeg kan ikke danse salsa.
Så…
Vel, kanskje…
Jeg ville spurt Beto.
Så morsomt. Jeg spurte Beto, og han ba meg om å spørre deg.
-Det er morsomt. -Ja.
-Hva med å spørre Héctor? -Jeg spurte Héctor også. Han sa også deg.
Har du spurt…
Alle sa at du er Las Colinas' beste danser.
Gud, hvorfor straffer du meg slik?
Jeg skal gi deg én dansetime i kveld.
Før det vil jeg at du skal vaske bilen min.
Jeg så Karate Kid. Er det sånn jeg skal lære dansetrinnene?
Nei, det er sånn jeg får bilen min vasket. Jeg gjør ikke denne dritten gratis.
Hei, mamma! Jeg skal bare skifte, og skal ikke spise middag hje…
Mamma, hva har du gjort? Ser ut som et sted en nonne går for å være trist.
Bra.
Når Sara kommer hjem, skal hun bare fokusere på å be Jesus om tilgivelse.
Det er ikke Jesus. Det er Barry Gibb fra Bee Gees.
De solgte det utenfor kirken, så jeg antok at det var ham.
Bekjente jeg mine mørkeste hemmeligheter til Bee Gees?
Jeg kan ikke bli her. Dette føles ikke som Saras rom.
Det knuser hjertet mitt.
Gikk vi for langt? Skulle ønske vi ikke kastet tingene hennes.
Faktisk har jeg ikke kastet noe. Jeg satte alle eskene i leiligheten min.
Er det sant? Så vi kan få rommet til å bli slik det var?
Takk! Vi må være raske. Hun kommer nok hjem snart.
Takk!
Stakkars Sara. Hun må ha det fryktelig uten moren sin.
Hugo, på 1980-tallet hadde Acapulco et uslåelig natteliv.
De rike og berømte dro fra Mexico by bare for å feste hele helgen.
Jeg ante ikke om vi kunne komme oss inn,
men Memo trengte å bli muntret opp, så jeg måtte prøve.
Takk for invitasjonen. Jeg håper vi ser fotballspilleren jeg ikke bryr meg om.
Jeg liker henne. Hun er morsom.
Ikke dere to.
-Vi er sammen med henne. -Jeg bryr meg ikke. Dere kommer ikke inn.
Dette er håpløst. Kanskje vi bare burde dra.
Vi har en lang dag på Las Colinas i morgen.
Vent, jobber dere på Las Colinas?
Si det først neste gang.
Vent litt. Det skjedde ikke.
Det gjorde faktisk det, Hugo. Det viste seg at å jobbe på Las Colinas
gjorde oss til en del av de eksklusive servicearbeidernes fellesskap.
Vi tok oss av hverandre.
Du vet de drittsekkene i klubbene som alltid slipper å stå i kø
og tror at de er bedre enn alle andre? I kveld er vi de drittsekkene!
Jeg sjekket hele stedet. Ingen tegn til Hugo Sánchez.
Det er fortsatt tidlig. Vi skal sørge for at du har det gøy, Memo.
Vi kjøper en drink og venter.
Vent. Jeg vil prøve noe.
Hei. Vi jobber på Las Colinas.
På Las Colinas? Alle som jobber der, er våre venner.
Drinkene deres er gratis.
Én, to, tre.
-Én, to tre. -Ikke så fort.
-Én, to, tre. Chad! -Du skader meg.
-Det er veldig lett. Én, to, tre. -Det er det jeg gjør. Én, to, tre.
-Du må være mer avslappet. -Jeg prøver, men du er skremmende.
-Problemet er at du ikke fører. Du følger. -Fordi jeg ikke vet hvor jeg skal.
Du følger fordi du er usikker.
Du må være sikrere på trinnene, på deg selv. Vær føreren.
Jeg kan godt føre. Jeg må bare ha en litt foran meg som viser meg hvordan.
Det kalles å følge! Vi prøver igjen.
Huff.
For en flott kveld! Tusen takk, dere.
Skal vi dra hjem?
Hjem? Nei. Vi må vente på Hugo Sánchez!
Hva er den lyden?
Jeg vet ikke, men det høres ut som om den kommer fra fremtiden.
Nesten som om noen mange år senere forteller en historie om dette øyeblikket,
men hans hensynsløse nevø skrudde ikke av lyden på mobilen!
Ok, jeg skjønner. Unnskyld.
Hei, mamma.
Du glemte å sende melding da du landet.
Unnskyld. Onkel Máximo fortalte meg om da du kranglet med min abuela
og hadde en flott dag på resorten.
Onkelen din forteller aldri historiene riktig.
Hei! Jeg forteller dem av og til riktig.
Ja, jeg hadde det gøy på resorten. Men jeg hadde også mye å tenke på.
Faktisk var det en del av oppholdet mitt som jeg aldri har fortalt noen om.
Jeg greide ikke å slutte å tenke på krangelen med moren min.
Hun spurte om hvordan jeg kunne være så sikker på at jeg ikke likte gutter
hvis jeg aldri hadde prøvd.
Hadde hun rett? Kunne dette bare være en fase,
og kunne den rette fyren få meg til å endre mening?
Jeg bestemte meg for at hvis det var et sted å møte en fyr,
så var det på Las Colinas.
Hallo, mamacita.
-Kvalmt! -Kvalmt!
Beklager at du måtte se det. Menn kan være motbydelige.
Det kan de virkelig. Jeg har ikke funnet unntaket ennå.
Vel, la meg presentere meg. Jeg heter Daniel.
Jeg blir ringt av en klient. Snart tilbake.
Nei!
Snakk om upålitelig forteller.
Uansett, på klubben…
Skal vi spise en sen middag på restauranten?
Ja! Og kanskje jeg kan låne telefonen og ringe Lorena. Hun er nok fortsatt våken.
Nei! Jeg skulle jo hjelpe deg.
Så jeg må gå glipp av å ringe Lorena så du kan hjelpe meg fordi jeg savner Lorena?
Nettopp! Jeg er din Memo!
Jeg vet ikke om du er min meg mot meg slik jeg ville vært din meg mot deg.
Er alt i orden, Máximo?
Selvfølgelig!
Men vi kan ikke gi opp.
Jo, jeg gir opp. Ses i morgen.
Jeg er tilbake. Hvor var jeg?
Du kan ikke bare avbryte meg. Hugo vil høre historien min.
Tuller du? Moren min flørtet med en fyr. Jeg vil høre hva som skjedde.
Forræder.
Daniel og jeg tilbrakte hele dagen sammen.
Han var smart og morsom, og vi var enige om alt jeg brydde meg om.
Jeg føler at husmødre også fortjener lønn.
Ja.
I Dawn of the Dead flykter de fra zombier, men filmens ekte morder er kapitalismen.
Ja!
Pungrotter ser ut som små djevler, og jeg hater dem.
Ja!
Han hatet pungrotter. For en kjekkas. Uansett, tilbake til Chad.
-…to, tre. -Hei!
Én, to, tre.
Til siden.
-Ja! -Flott. Én, to, tre.
Snurr. Vidunderlig.
Én, to, tre. Greit!
-Én, to, tre. -Ja.
Jeg greier det!
Ja! Du greide det!
-Jeg greide det! -Du var sikker på trinnene.
-Du var en fører. -Jeg visste det. Jeg kan danse salsa.
Ikke i nærheten, men nå er du litt mindre elendig.
"Litt mindre elendig." Jeg liker det.
Uansett, kvelden min med Daniel fortsatte.
Det var som en romantisk film.
Sara, jeg har aldri møtt en som deg før.
Du er selvsikker,
du er morsom, øynene dine er som solnedgangen.
Sara, du er utvilsomt
den smarteste personen i familien din.
-Han sa ikke det. -Hvordan vet du det?
Hvorfor må du finne på ting?
Halvparten av det du forteller Hugo, er løgner!
-Så du innrømmer at halvparten er sant. -Det er ikke noe å være stolt av!
Uansett, som sagt så vi hverandre dypt inn i øynene.
Og så skjedde det.
Alt gir mening nå.
Ja! Jeg føler det samme. Jeg vet vi akkurat har møtt hverandre
og folk vil si vi er gale,
-men jeg bryr meg ikke. -Hva? Hva er det du gjør? Nei!
Du er utrolig, helt sant.
Og ikke ta dette på feil måte, men jeg vil aldri kysse en mann igjen.
Hvordan skal jeg ta det på riktig måte?
Jeg innså hvorfor jeg på barneskolen
aldri ville leke mor, far og barn med guttene,
og hvorfor venninnene mine så på John Travolta
mens jeg så på Olivia Newton-John.
Så mange øyeblikk da jeg trodde det var noe galt med meg.
Nå ga alt mening.
Jeg var endelig sikker på hvem jeg var.
Ja, ja, ditt livs viktigste øyeblikk. Tilbake til meg.
Det er bare tapere her nå. Kan vi ikke bare dra hjem?
Nei! Hugo Sánchez vil dukke opp. Vi må bare være tålmodige.
-Og hvor? Vis meg én taper her. -Hva skjer, gutter?
Héctor!
Jeg er overrasket over at dere har råd til denne klubben.
De serverer Acapulcos dyreste drinker.
Hvis de får vite at du jobber på Las Colinas, får du dem gratis.
Selvfølgelig. Selvfølgelig visste jeg det.
-Og hva er det du gjør her? -Ingenting. Bare leter etter ryper.
Kan jeg tilstå noe?
Jeg prøver å glemme noen.
En som knuste hjertet mitt. Jeg vet jeg gjør meg til, men innerst inne
er jeg bare en stakkars sjel som ønsker å elske og bli elsket.
-Unnskyld, hva? -Vi kan ikke høre deg!
Ingenting! Jeg sa at jeg bare leter etter ryper!
Kvelden har gått skeis. Kan vi dra nå?
Bli, vær så snill! Jeg er fanget alene på det lille kontoret hele dagen,
borte fra solen og folk. Vær så snill, bli. Jeg er så ensom.
-Hva? -Snakk høyere!
Ingenting! Bli! Festen har så vidt begynt!
Fantastisk sang! Kom igjen, vær så snill!
Beklager at jeg snufser. Jeg har aldri følt meg mer levende!
Besøk meg på kontoret når som helst. Hva enn dere trenger.
Det er regelen til Road Dogs. Vi er Road Dogs. Hva er vi?
Road Dogs, selvfølgelig!
Liker dere filmer? Skal vi starte en filmklubb? Road Dog filmklubb!
Ikke si nei. Vi må se Ordinary People. Den filmen er veldig, veldig trist.
Hei, DP. Ville bare si takk for timen i går kveld.
Bare hyggelig.
Og vet du hva? Du har rett. Jeg har latt andre føre meg.
-Men du viste meg hvordan man er en fører. -Glad du fikk den lærdommen om livet.
Livet? Jeg snakket bare om dansing.
Herregud, det er en lærdom om livet. Som her på jobben. Min…
"Resorten" liker at ting blir gjort på en viss måte,
men kanskje jeg må ta til motmæle mot det "resorten" ønsker.
Å, ja. "Resorten."
Jeg har prøvd å ta mer fri for å besøke sønnen min,
men "resorten" tillater det ikke.
Sønnen din går glipp av noe. Håper du får se ham snart.
Takk, Chad. Det håper jeg også.
-"Resorten" er moren min… -Jeg vet det.
Du skjønner meg.
Máximo, jeg er så sliten. Jeg fikk ikke engang dratt hjem i går.
Den gode nyheten er at Hugo Sánchez må være der i kveld.
-Guttekveld på byen. -Er du fortsatt min meg?
I så fall kan jeg være en pest og en plage.
Hallo! Dere kommer aldri til å tro hvem som kom til La Marea i går.
Hugo Sánchez!
Jeg dro dit etter klubben for å spise middag, og han var der.
Er det sant?
Så hvis vi bare hadde dratt i går kveld, slik jeg ønsket,
kunne jeg ha møtt Hugo Sánchez?
-Var han snill? -Ja, men…
Hvordan kunne du?
Jeg prøvde å muntre deg opp. Du var trist…
Nå er jeg ikke trist, Máximo. Nå er jeg sint.
Jeg fikk ikke møtt Hugo Sánchez eller snakket med Lorena.
Og vi måtte danse med tåpelige Héctor. Hvorfor lot du oss ikke dra hjem?
Fordi jeg ikke kan dra hjem. Det føles ikke engang som et hjem.
Sara og mamma hadde en fæl krangel. Sara flyttet ut…
Familien min går i oppløsning, og jeg kan ikke fikse det.
Helt siden faren min døde, har jeg tenkt:
"Ok, Máximo, nå er det din jobb å holde familien trygg."
Mannssjåvinistisk.
Men søtt.
Drar jeg hjem, blir jeg minnet på at jeg feilet.
Nei, Máximo. Din mor og søster er for glad i hverandre til at dette blir slutten.
Det er sant. Noen ganger må ting rakne for å komme sterkere tilbake.
Du må bare stille opp for dem.
Det kommer til å ordne seg for dere. Dere kan tross alt gjøre hva som helst.
Dere er Máximo og Sara og Nora Gallardo.
Er du min Memo igjen?
Det er naturens orden. Men hun er på vei til å bli en god Memo.
Takk.
-Beklager at vi ikke så Hugo Sánchez. -Det går bra.
Han var veldig hyggelig, bare så det er sagt. Faktisk…
Har jeg Hugo Sánchez' autograf?
Unnskyld, jeg skulle funnet en ren serviett.
På en serviett han brukte?
Jeg kysset Hugo Sánchez. Og han smaker som molesaus?
Pozole.
-Julia, hallo. -Hallo, Sara. Hva skjer?
Er det mulig for meg å bo noen dager eller uker til på hotellet?
Det må ikke være en suite. Men en stor seng hadde vært fint.
Beklager, jeg sa jo at de begynner å pusse opp rommene i dag.
Er du sikker?
Jeg kan sove hvor som helst. Jeg er liten, så selv et skap funker.
Hør her. Du kan gjerne låne telefonen i resepsjonen
hvis du vil ringe en venn eller et familiemedlem.
Du trenger ikke å si hva som skjedde, men jeg er her hvis du trenger noe.
Jeg er lesbisk.
Jøss. Det er første gang jeg har sagt det.
Men mamma fant ut av det
-og tror at jeg havner i helvete. -Nei.
Jeg kan ikke dra hjem, men jeg er redd for å si det til andre, så hvor skal jeg bo…
Sara.
Du kan bo hos meg.
-Hva? -Ja.
Du kan bo i leiligheten min. Så lenge du trenger det. Jeg mener det.
Er du sikker?
Mamma lærte meg at kvinner alltid burde støtte hverandre.
Du skal ikke trenge å gjennomgå dette alene. Jeg er her for deg.
-Herregud, tusen takk! -Alt vil ordne seg. Jeg lover.
Jøss. Jeg trodde du bare storkoste deg på resorten.
Vel, selv om du ikke visste alt som foregikk…
…gjorde du likevel det Memo ba deg om.
Du stilte opp for oss begge.
Nå må jeg kjefte på en statsadvokat. Glad i deg, chaparrito.
-Glad i deg også, mamma. -Ha det, Sarape.
Ha det.
Ok, vi går.
Alt leder tilbake til det Isabel fortalte meg.
Noen ganger må ting rakne for å komme sterkere tilbake.
At noe er ille nå, betyr ikke at det ikke kan bli bedre.
Akkurat som… Er du klar for metaforen?
Akkurat som denne marinaen.
Hele området pleide å se ut som det første stedet.
Etter at jeg ble vellykket, ville jeg gi noe tilbake.
Jøss.
-Gjorde du dette? -Ja.
Det første jeg gjorde da jeg ble rik. Jeg forteller deg mer om det på båten.
-Det er ganske kult. -Ja.
Handler den neste delen av historien om hvordan mamma kom hjem igjen?
Jeg skulle ønske det. Jeg visste det ikke ennå,
men et mer akutt problem skulle forandre alt for meg.
Máximo Gallardo. Så godt å se deg igjen, min kjekke venn.
Kom inn på kontoret mitt et øyeblikk.
Jeg har noe informasjon som du ikke vil gå glipp av.
Tekst: Espen Stokka