Dobrodošel v prelepem Acapulcu.
Grdo je. Kaj delava tu?
Tu sem se igral kot otrok.
Z Memom sva ves čas hodila sem.
Tu si hitro dobil… Kako se že reče?
-Tetanus? -Hlastača.
Poleg tega bom v svoji pripovedi to marino uporabil za metaforo.
Metaforo. Super.
Kajne? Rad imam dobro metaforo.
Potem ko sem na valentinovo obiskal Isabel, sem šel domov.
Robertina pisma na mizi so pomenila le eno.
Mama jih je našla in odkrila hčerino skrivnost.
Nič ne reci, samo poslušaj.
Vem, da si žalostna, ampak vse bo v redu.
Strojim ti ob strani. Rad te imam.
Tudi jaz te imam rad.
Kaj se dogaja? Kje je Sara?
-Najbrž pri tvoji bivši, Roberti. -Vse bom razložil.
Ni treba. Tvoja sestra mi je vse razložila.
Rekla je, da me sovraži, ker je narobe, da si želiš, da so otroci popolni.
Kaj si rekla ti? Govoriti moramo o tem, kot družina.
To sem rekel tudi jaz.
Potiho. Jecljajoč. No, mislil sem tako.
Mogoče ne veš, ampak ne maram prepirov.
-Oprosti. -Sari nimam kaj reči,
dokler se ne opraviči. Misli, da lahko znori in gre?
O ne. Ko se bo vrnila, bo videla, da sem vrgla stran vse,
kar jo je zapeljalo v to.
-V to te ne more nič zapeljati. -Ta gramofon mora stran.
Kdo ve kakšno grešno glasbo je poslušala!
Pametno.
Se ni tvoj gramofon pokvaril?
Veš, kaj? Mislim, da.
To ne bi smelo biti tu. Hvala.
Oprostite.
Kaj delaš… Nisi Máximova sestra?
Si spala tu?
Živjo!
Máximo. Si kaj izgubil? Mogoče sestro?
Sara. Kako si prišla v hotel?
Čakala sem, da je šel varnostnik na stranišče, in vstopila.
Guillermov majhni mehur je spet udaril.
Mama mi je povedala. Žal mi je.
-O tem moramo govoriti kot družina. -Najprej naj se opraviči.
Ne vem, kaj bom, ampak domov ne grem.
Sestra in mama sta se sprli. Mogoče bi…
-Je že vprašala. Tu ne more ostati. -Julia, prosim. Nima kam iti.
Nima službe, nima denarja, pa 16 let ima.
Skoraj 17.
V severnem krilu je nekaj prostih sob. Jutri jih začnejo obnavljati.
Eno noč lahko ostane, maksimalno.
Sicer sem Máximo. Hvala, super si.
-Srečo imaš. Prost je samo apartma. -Hvala.
Ne rabim veliko. Noro, kako nas kapitalizem prepričuje,
da potrebujemo razkošje. Moje stališče je bilo vedno enako.
Jezus Kristus!
Skrbelo me je za družino.
Nekdo pa me je lahko vedno spravil v boljšo voljo.
Vse najboljše za 30. obletnico poroke.
Naj vaju spremlja radost. Vesel sem za vaju.
Prav, mogoče ne vedno.
Kaj je narobe?
Tako pogrešam Loreno, da me boli srce.
-Že pozabljam njen obraz. -Sinoči sta se poslovila.
Vem, ampak kot bi bilo predvčerajšnjim.
O bog, glej to.
Hugo Sánchez je v mestu? Moj najljubši nogometaš!
Noro!
Predstavljaj si, da ga spoznam.
Memo, ne bom te razočaral glede Lorene.
Neštetokrat si me spravil v boljšo voljo. Nocoj bom jaz tvoj Memo.
-Moj jaz boš? -Ja! Razvedril te bom, kakor ti mene.
Boš rekel: "Vse zmoreš, saj si Máximo Gallardo."
Tako je, samo ime bom zamenjal s tvojim.
Pametna prilagoditev.
Kaj bova počela?
Huga Sáncheza bova spoznala.
Ko je tu, gre v disko Beach Baby na La Costeri.
Nocoj greva tja.
-Fantovski večer. -Fantovski večer!
Nocoj sem zmenjen z Isabel.
-Fantovski večer z Isabel. -Fantovski večer z Isabel.
Chad, želiš?
Oprosti, da motim, zapleteno prošnjo imam.
Bog, zakaj me kaznuješ?
Seveda. Kaj potrebuješ?
Za poroko sem najel najljubšega didžeja.
Pa je odpovedal.
Zato je Julia rezervirala bend, ki igra salso. Ne znam plesati salse.
Zato…
Mogoče…
Jaz bi prosil Beta.
Smešno, prosil sem ga, pa me je napotil k tebi.
-Res je smešno. -Ja.
-Héctorja prosi. -Sem. Tudi on je predlagal tebe.
-Si vprašal… -Pravijo, da si najboljši plesalec tukaj.
Ljubi bog, zakaj me kaznuješ?
Nocoj ti bom dal eno lekcijo.
Hočem pa, da mi pred tem opereš avto.
Gledal sem Karate Kida. Se bom tako naučil plesnih gibov?
Ne, tako bom imel čist avto. Tega sranja ne bom počel zastonj.
Živjo, mama! Preobleč sem se prišel. Ne bom večerjal.
Kaj si naredila? To je soba za žalostne nune.
Dobro.
Ko se bo Sara vrnila, želim, da bo samo prosila Jezusa odpuščanja.
To je Barry Gibb iz Bee Geesov.
Pred cerkvijo so jih prodajali.
Svojo globoko skrivnost sem zaupal Barryju?
Ne morem biti tu. To ni več Sarina soba.
Srce me boli.
Sva pretiravala? Žal mi je, da sva vrgla stran njene stvari.
Nič nisem vrgel stran.
Pri meni so. Za vsak primer.
Res? Sobo lahko urediva, kot je bila?
Hvala.
Hitro. Vsak hip je lahko doma. Hvala.
Uboga Sara, najbrž ji je grozno brez mame.
V 80. letih je bilo nočno življenje Acapulca neprekosljivo.
Slavni so prišli iz Ciudad de Mexica, da bi se ves vikend zabavali.
Nisem vedel, ali bova prišla noter,
toda Memo je nujno potreboval razvedrilo.
Hvala za vabilo.
Upam, da bomo videli nogometaša, za katerega mi ni mar.
Všeč mi je. Duhovita je.
Vidva ne moreta noter.
-Z njo sva. -Vseeno. Ne moreta noter.
Brezupno je. Rajši pojdiva.
Jutri naju čaka dolg dan v Las Colinasu.
V Las Colinasu delata?
Drugič takoj povejta.
-Nakladaš. -Res je bilo tako.
Zaradi službe v Las Colinasu sva pripadala višjemu delavskemu sloju.
Podpirali smo se.
Poznaš kretene v diskih,
ki se vrivajo in se imajo za boljše od drugih?
Nocoj sva midva ta kretena!
Povsod sem pogledala. Huga Sáncheza ni.
Zgodaj je še. Poskrbeli bomo, da se bomo imeli lepo.
Pojdimo po pijačo in čakajmo.
Nekaj bom poskusil.
Živjo. V Las Colinasu delava.
V Las Colinasu? Tamkajšnji delavci so naši prijatelji. Nocoj pijete zastonj!
Ena, dve, tri.
-Ena, dve, tri. -Počasi.
Ena, dve, tri.
-Ena, dve, tri. -Boli me.
-Preprosto je. Ena, dve, tri. -Saj to počnem. Ena, dve, tri.
-Sprosti se. -Poskušam, pa se te bojim.
Težava je, da ne vodiš, ampak slediš.
-Ja, ker ne vem, kaj naj delam. -Slediš, ker si negotov.
Bolj zaupaj v svoje korake in vase. Bodi vodja.
Rad bi vodil. Potrebujem nekoga, ki mi bo pokazal, kako.
To je potem sledenje. Dajva še enkrat.
Jezus.
Čudovit večer! Najlepša hvala obema.
Gremo domov?
Domov? Ne, na Huga Sáncheza moramo počakati.
-Kaj je ta zvok? -Ne vem, ampak…
Kot da bi prihajal iz prihodnosti.
Kot bi leta pozneje nekdo pripovedoval zgodbo o tem trenutku
svojemu nevzgojenemu nečaku, ki ni utišal telefona.
Razumem, oprosti.
Živjo, mami.
-Pozabil si mi sporočiti, ko si pristal. -Oprosti. Stric Máximo pripoveduje
o tvojem prepiru z mojo abuelo in o čudovitem dnevu v letovišču.
-Tvoj stric vedno popači zgodbe. -Včasih pa ne.
Ja, v letovišču sem se zabavala. Sem pa tudi premišljevala.
Nekega dogodka v Las Colinasu pa ne pozna nihče.
Po glavi mi je ves čas hodil prepir z mamo.
Vprašala me je, kako sem tako prepričana, da ne maram fantov,
če še poskusila nisem z njimi.
Je imela prav? Je bila to res le faza
in bi me pravi fant potegnil iz nje?
Takrat sem dojela, da je Las Colinas
kot nalašč za zmenek.
Živjo, miška.
-Ogabno! -Ogabno!
Žal mi je zaradi tega, moški so včasih ogabni.
Res je. Nisem še srečala izjeme.
Dovoli, da se predstavim. Daniel sem.
Stranka kliče. Takoj bom.
Ne! Čisto nezanesljiva pripovedovalka je.
Kakorkoli že, v disku…
Pojdimo v restavracijo na pozno večerjo.
Ja! Lahko bom telefoniral Loreni. Gotovo je še pokonci.
Ne! Pomagati ti moram. Si pozabil?
Torej ne smem poklicati Lorene, da jo bom manj pogrešal?
Tako je! Tvoj Memo sem.
Vem. Ampak nisi jaz meni tako, kot bi bil jaz tebi.
-Si dobro, Máximo? -Seveda!
Ampak ne smemo se vdati.
Jaz se vdam. Se vidimo jutri.
Kje sem ostala?
Ne smeš me prekinjati. Hugo hoče slišati mojo zgodbo.
Se hecaš? Mama je nekoč flirtala s tipom.
-To me zanima. -Izdajalec.
Z Danielom sva preživela ves dan skupaj.
Bil je pameten, duhovit in se je strinjal z mano v vseh pomembnih stvareh.
Tudi matere gospodinje si zaslužijo plačo.
Ja.
V Zori živih mrtvecev bežijo pred zombiji, ampak pravi morilec je kapitalizem.
Ja!
Oposumi so kot drobni hudički. Sovražim jih.
Ja!
Prav, sovražil je oposume. Kakšen frajer. Vrnimo se k Chadu.
Premakni se.
-Ja! -Krasno. Ena, dve, tri.
Zavrti se. Čudovito.
Ena, dve, tri. To!
-Ja. -Ena, dve, tri. Plešem!
Ja! Uspelo ti je!
-Ja! -V tvojem koraku sem čutil samozavest.
-Vodil si. -Vedel sem. Znam plesati salso.
Niti približno. Ampak zdaj plešeš manj grozno.
"Manj grozno."
Všeč mi je.
Moj večer z Danielom je kar trajal.
Bilo je kot v romantičnem filmu.
Sara, nisem še spoznal take, kot si ti.
Samozavestna si,
duhovita, tvoje oči so kot sončni zahod.
Sara,
brez dvoma si najpametnejša v družini.
-Ni rekel tega. -Kako veš?
-Zakaj si vedno izmišljuješ? -Pol tega, kar si rekel Hugu, je laž.
-Torej priznaš, da je polovica res. -Na to ni treba biti ponosen.
Kot sem rekla, gledala sva si globoko v oči.
Potem se je zgodilo.
Zdaj je vse jasno.
Ja, čutim enako.
Vem, da sva se komaj spoznala in bodo rekli, da sva nora, a to ni važno.
Kaj?
Kaj delaš? Ne.
Čudovit si, resno.
Ne razumi tega narobe, ampak nikoli več nočem poljubiti moškega.
Kako naj to razumem prav?
Nenadoma sem razumela,
zakaj se nikoli nisem igrala s fanti,
zakaj so moje prijateljice gledale Johna Travolto, jaz pa Olivio Newton-John.
Tolikokrat sem mislila, da je z mano nekaj narobe.
Zdaj je bilo vse jasno.
Končno sem vedela, kdo sem.
Ja, ja, tvoj najpomembnejši trenutek. Nazaj k meni.
Sami bedniki so tu. Greva lahko domov?
Ne, Hugo Sánchez bo prišel, samo počakati morava.
-Pa pokaži mi enega bednika! -Živjo, fanta!
Héctor!
Presenečen sem, da si lahko privoščita ta disko.
Strežejo najdražjo pijačo v Acapulcu.
Če bi vedeli, da delaš v Las Colinasu, bi pil zastonj.
Seveda vem to.
Kaj pa delaš tu?
Nič, punce iščem.
Vama lahko nekaj zaupam?
Poskušam pozabiti nekoga. Nekoga, ki mi je strl srce.
Vem, da sem videti samozavesten,
globoko v sebi pa želim ljubiti in biti ljubljen.
-Oprosti, preglasno je. -Nisva slišala.
Nič, nič. Rekel sem, da iščem miške.
-Večer se je sfižil. Greva lahko domov? -Ne, ostanita!
Ves dan sem v tisti pisarnici, daleč od sonca in ljudi.
Prosim. Ostanita, tako osamljen sem.
-Kaj? -Glasneje!
Nič, nič. Ostanita, zabava se je šele začela.
Super pesem! Prosim, pridita!
Čeljust me boli in počutim se tako živega.
Obiščita me kdaj v pisarni. Resno.
To je pravilo kumplov. Mi smo kumpli! Kaj smo?
Kumpli, seveda. Imata rada filme? Ustanovimo klub. Filmski klub kumplov.
Ne recita ne.
Moramo gledati film Navadni ljudje. Zelo žalosten je.
Živjo, DP. Hotel sem se ti zahvaliti za včerajšnje plesne ure.
-V veselje mi je bilo. -Prav si imel. Pustim se voditi.
-Pokazal si mi, kako voditi. -Lepo, da si spoznal življenjsko lekcijo.
Življenjsko? Na ples sem mislil.
O bog, to je življenjska lekcija. Na primer tu, v službi…
"Letovišče" hoče stvari po svoje.
Mogoče bi se moral bolj upreti željam "letovišča".
Oja. "Letovišče."
Poskušal sem si vzeti več časa za obisk sina.
Pa mi "letovišče" ne dovoli.
Tvoj sin veliko zamuja. Upam, da ga boš kmalu videl.
Hvala, Chad. Jaz tudi.
-"Letovišče" je moja mama. -Vem, Chad.
Razumeš me.
Máximo, izmučen sem. Ne morem verjeti, da še domov nisem mogel iti.
Dobra novica je, da mora Hugo Sánchez biti tam nocoj.
-Fantovski večer. -Si še vedno jaz?
Če si,
pomeni, da sem včasih res težak.
Živjo. Ne bosta verjela, kdo je sinoči prišel v La Mareo.
Hugo Sánchez!
Sinoči sem šla iz diska tja na večerjo in ga videla.
Resno?
Torej, če bi sinoči odšla, kot sem hotel,
bi spoznal Huga Sáncheza.
-Je prijazen? -Ja, ampak…
-Kako si mogel! -Samo razvedriti sem te hotel.
-Zaradi Lorene si bil žalosten. -Zdaj nisem žalosten, ampak jezen.
Ker nisem spoznal Huga Sáncheza in nisem govoril z Loreno.
S smotanim Héctorjem sva morala plesati.
Zakaj nisi hotel domov?
Ker ne morem.
Sploh ni več moj dom. Sara in mama sta se sprli. Sara je odšla.
Moja družina razpada, pa tega ne morem preprečiti.
Po očetovi smrti sem si rekel:
"Máximo, zdaj moraš ti varovati družino."
Seksist.
Ampak je prikupno.
Dom me spominja na to, da mi je spodletelo.
Ni ti spodletelo. Tvoja mama in sestra se imata preveč radi, da bi bil to konec.
Res je. Včasih se morajo ljudje raziti, da bi se še močneje povezali.
Stoj jima ob strani.
Rešili boste to težavo.
Saj zmoreš vse.
Si Máximo in Sara in Nora Gallardo.
Si spet moj Memo?
To je naravni red stvari.
Čeprav je Isabel dobra Memova učenka.
Hvala.
-Žal mi je, da nisva videla Sáncheza. -Nič hudega.
Mimogrede, zelo prijazen je bil. Pravzaprav…
Sánchezov podpis imam?
Oprosti, po čist prtiček bi morala.
On ga je uporabil?
Sáncheza sem poljubil.
Po moleju ima okus.
Posoleju.
-Julia, živjo! -Živjo, Sara. Kaj je?
Je kakšna možnost, da ostanem še nekaj dni
ali tednov v hotelu?
Ne nujno v apartmaju. Široka postelja pa bi bila super.
Žal danes začnejo prenavljati sobe.
Res? Majhna sem, lahko spim tudi v shrambi.
Z veseljem ti omogočim, da z recepcije
pokličeš prijateljico ali sorodnika.
Seveda mi ni treba povedati, kaj se je zgodilo, ampak tu sem.
Lezbijka sem.
To sem prvič izgovorila.
Mama je to odkrila
-in meni, da bom šla v pekel. -Ne…
Domov ne morem. Ne vem, kaj naj.
Bojim se povedati drugim. Kje bom živela…
Sara. Lahko stanuješ pri meni.
-Kaj? -Ja.
Lahko si v mojem stanovanju, dokler boš hotela. Resno.
Si prepričana?
Mama me je naučila, da se moramo ženske podpirati.
Ni ti treba sami skozi to. Tu sem.
O bog. Hvala!
Vse bo še v redu. Obljubim.
Jaz pa sem mislil, da se v letovišču zabavaš.
Čeprav nisi vedel vsega, kar se je dogajalo…
Si vseeno naredil to, kar ti je rekel Memo.
Obema si stal ob strani.
Zdaj pa moram nadreti okrožnega tožilca. Rada te imam, chaparrito.
-Jaz pa tebe, mami. -Adijo, Sarape.
Adijo.
Pa pojdiva.
Spet se spomnim Isabelinih besed.
Včasih se morajo ljudje raziti, da bi se močneje povezali.
Če je nekaj slabo, ne pomeni, da se ne more izboljšati.
Tako kot… Si pripravljen na metaforo?
Tako kot ta marina.
Vse to območje je bilo tako kot tisto na začetku.
Ko sem postal uspešen, sem hotel vrniti.
-To si ti naredil? -Ja.
Ko sem obogatel, sem najprej naredil to. Več ti bom povedal na ladji.
-To je pa res super. -Ja.
-Zdaj pride del, ko se mama vrne domov? -Ko bi vsaj!
Takrat še nisem vedel, da mi bo pereča težava spremenila življenje.
Máximo Gallardo. Vesel sem, da se znova snideva, čedni prijatelj.
Stopi za hip v mojo pisarno.
Imam podatke, ki jih nočeš zamuditi.
Prevedla Lorena Dobrila