Välkommen till vackra Acapulco.
Det här stället suger. Jag menar, varför är vi här?
Det här var min lekplats som barn.
Memo och jag kom hit hela tiden. Vi brukade alltid få… Vad heter det?
-Stelkramp? -Snapper.
Och senare i min historia använder jag hamnen som metafor.
En metafor. Wow, vad spännande.
Eller hur? En bra metafor är som kattmynta för mig.
På alla hjärtans dag-kvällen, kom jag hem efter att ha träffat Isabel.
Att Robertas brev låg framme kunde bara betyda en sak.
Min mamma hade hittat breven och avslöjat min systers hemlighet.
Säg inget, bara lyssna.
Jag vet att du är ledsen, men allt kommer att bli bra.
Jag finns här för dig.
-Jag älskar dig. -Åh, jag älskar dig också.
Vad händer? Var är Sara?
Jag antar att hon är med din "exflickvän" Roberta.
-Mamma, jag kan förklara… -Ingen fara.
Din syster har förklarat allt! Och hon sa att hon hatar mig,
för det är tydligen fel att vilja att ens barn är perfekta.
Men vad sa du till henne? Vi måste prata om det här, som en familj.
Det är exakt det jag sa.
Tyst. Och stammande.
Eller så tänkte jag det.
Du kanske inte vet det här, men jag ogillar konfrontationer.
-Förlåt. -Jag har inget att säga till Sara
förrän hon ber mig om ursäkt.
Tror hon att hon kan få ett utbrott och sen gå? Inte då.
När hon kommer tillbaka får hon se att jag kastat allt som fick henne att avvika
till den där livsstilen.
Mamma. Det är ingen livsstil…
Skivspelaren måste nog också bort.
Vem vet vilken slags gudsförgäten musik hon lyssnar på.
Ja! Bra idé.
Gick inte din skivspelare just sönder?
Åh, vet du vad…
Det gjorde den nog.
Det där ska inte stå där.
Tack.
Ursäkta mig.
Vad gör du…
Är inte du Máximos syster? Vänta…sov du här?
Hej!
Máximo, har du tappat nåt, som en syster?
Sara. Hur kom du in på hotellet?
Jag väntade tills vakten gick på toaletten, sen gick jag in.
Guillermos miniblåsa slår till igen.
Mamma berättade. Jag är ledsen.
Vi måste prata om det som familj!
Jag har inget att säga mamma förrän hon ber mig om ursäkt.
Jag vet inte vad jag ska göra, men jag tänker inte gå hem.
Min syster och min mamma har bråkat, och jag undrar…
Hon har redan frågat. Du vet att hon inte kan stanna här…
Julia, snälla. Hon har ingenstans att ta vägen.
Hon har inget jobb, inga pengar och hon är bara 16!
Nästan 17.
Okej. Ja. Några rum i norra flygeln står tomma.
Men de börjar renoveras imorgon.
Hon kan bara stanna där en natt, max.
Jag heter Máximo. Och tack. Du är bäst.
Du.
Du har tur…
Det enda tillgängliga rummet idag är en svit.
Tack. Men jag behöver inte mycket.
Det är galet hur kapitalismen försöker övertyga oss
att vi behöver extravaganta saker.
Min åsikt har alltid varit densamma…
Jösses!
Wow.
Jag var orolig för min familj,
men det fanns en person som alltid kunde muntra upp mig.
Grattis på 30-årsjubileumet, mr och mrs Nelly.
Må era dagar fyllas av glädje. Jag är så glad för er skull.
Okej, kanske inte alltid.
Vad är det för fel?
Jag saknar Lorena så mycket att jag har ont hjärtat.
Så mycket tid har gått att jag glömt hennes ansikte.
Du sa farväl till Lorena igår kväll.
Jag vet, men det känns som två kvällar sen.
Herregud. Titta här.
Är Hugo Sánchez i stan?
Min favoritfotbollsspelare! Det här är så coolt.
Tänk om man fick träffa honom.
Memo, jag tänker inte låta dig deppa över Lorena.
Du har muntrat upp mig så många gånger.
Ikväll ska jag vara din Memo!
-Ska du vara jag? -Japp!
Jag ska göra allt sånt du gör för mig när jag är deppig.
Som att säga: "Du kan göra vad som helst. Du är Máximo Gallardo."
Exakt! Men jag ska använda ditt namn istället för mitt.
Vilken smart anpassning. Så, vad ska vi göra?
Vi ska träffa Hugo Sánchez.
Varje gång han är här går han till klubben i La Costera, Beach Baby.
Så ikväll är det dit vi ska.
-Grabbkväll. -Grabbkväll!
Men jag har planer med Isabel ikväll.
Grabbkväll plus Isabel.
Grabbkväll plus Isabel. Va?
Chad, vad kan jag göra för dig?
Förlåt att jag stör, men jag har en komplicerad tjänst att be om.
Gud, varför straffar du mig?
Självklart. Vad behöver du?
Jag hade bokat min favorit-dj till vårt bröllop, men han avbokade just.
Så Julia bokade ett salsaband, men jag kan inte dansa salsa.
Så…
Tja, kanske…
Det vore bättre om du bad Beto.
Vad lustigt, jag frågade precis Beto, och han sa åt mig att be dig.
-Det var lustigt. -Ja.
-Du kanske kan be Héctor. -Jag gjorde det. Han föreslog…dig.
Har du provat med…
Alla sa att du är den bästa dansaren på Las Colinas.
Gud, varför straffar du mig så?
Jag ger dig en lektion ikväll.
Men innan dess vill jag att du tvättar min bil.
Jag har sett Karate Kid. Är det…
-Är det så jag ska lära mig dansa? -Nej, det är så min bil blir ren.
Jag gör inte den här skiten gratis.
Hej, mamma! Jag ska bara byta om, jag äter inte middag hemma…
Mamma, vad har du gjort? Det liknar ett rum där nunnor sörjer.
Bra.
När Sara kommer hem,
ska hon bara fokusera på att be Jesus om förlåtelse.
Det där är inte Jesus, det är Barry Gibb från the Bee Gees.
De sålde den utanför kyrkan, jag tog det för givet.
Har jag bekänt mina hemligheter till Bee Gees?
Jag kan inte vara här. Det känns inte ens som Saras rum.
Det krossar mitt hjärta.
Gick vi för långt?
Jag önskar att vi inte hade kastat hennes saker.
Det gjorde jag faktiskt inte.
Jag ställde kartongerna i min lägenhet. Ifall att.
Allvarligt? Så vi kan återställa rummet som det var?
Tack.
Okej. Vi skyndar oss, hon kommer säkert när som helst.
Tack!
Stackars Sara. Hon måste ha det hemskt utan sin mor.
Hugo, på 80-talet
var Acapulcos nattliv oöverträffat.
De rika och berömda kom från Mexico City för att festa hela helgen.
Jag visste inte om vi skulle komma in,
men Memo behövde muntras upp, så jag var tvungen att försöka.
Tack för att ni bjöd mig.
Jag hoppas vi får se den här fotbollsspelaren jag struntar i.
Jag gillar henne. Hon är rolig.
Inte ni två.
-Men vi är med henne! -Det struntar jag i. Ni får inte komma in.
Det här är hopplöst. Vi kanske borde gå.
Vi har en lång dag på Las Colinas framför oss imorgon.
Vänta, jobbar ni på Las Colinas?
Säg det först nästa gång.
Vänta. Det där hände aldrig.
Det gjorde det faktiskt.
Att jobba på Las Colinas
gjorde oss till en del av en gemenskap av servicearbetare. Vi hjälpte varandra.
Du vet idioterna på såna här klubbar,
som alltid får gå före i kön och tror att de är bättre än alla andra?
Ikväll är vi de idioterna!
Jag har kollat hela stället. Inga spår efter Hugo Sánchez.
Det gör inget. Det är tidigt. Vi ska se till att du har roligt, Memo.
Vi tar en drink och väntar.
Vänta. Jag vill prova nåt.
-Hej. Vi jobbar på Las Colinas. -På Las Colinas?
De som jobbar där är våra vänner.
Ni dricker gratis ikväll!
Ett, två, tre.
Ett, två, tre. Ett, två, tre.
-Ett, två, tre. -Långsammare.
Ett, två, tre. Ett, två, tre.
-Ett, två, tre. Chad! -Du gör illa mig.
Det är väldigt lätt.
-Ett, två, tre. -Det är ju det jag gör. Ett, två, tre.
Du måste slappna av.
Jag försöker, men du är skrämmande.
Problemet är att du inte leder. Du följer.
-Jag följer för jag vet inte vart jag ska. -Du följer för att du är osäker.
Du behöver bli säkrare, säkrare på dig själv.
Var den som leder.
Jag leder gärna. Jag behöver bara nån som går framför och visar mig hur.
Det kallas att följa!
Vi försöker igen.
Jisses.
Vilken toppenkväll!
Tack så mycket, hörni.
Ska vi gå hem?
Hem? Nej. Vi måste fortsätta vänta på Hugo Sánchez!
Vad är det för ljud?
Jag vet inte, men…
Det låter som om det kommer från… framtiden.
Nästan som om nån, flera år senare, berättar en historia om det här,
men deras taktlösa systerson satte inte mobilen på tyst…
Okej, jag fattar. Förlåt.
Hej, mamma.
Hej! Du glömde sms:a mig när du landade.
Förlåt. Morbror Máximo berättade just
om när du bråkade med min abuela och tillbringade en toppendag på hotellet.
Din morbror berättar aldrig som det var.
Hallå! Ibland berättar jag som det var.
Ja, jag hade roligt på hotellet. Men jag hade även mycket att tänka på.
Det hände faktiskt nåt som jag aldrig har berättat för nån.
Jag spelade hela tiden upp grälet med min mamma i huvudet.
Och hon hade frågat mig hur jag visste att jag inte gillade pojkar
om jag aldrig hade provat.
Hade hon rätt? Var det här bara en fas
som jag kunde komma över genom att träffa rätt kille?
Jag bestämde att om det fanns en bra plats att träffa en kille på,
så var det på Las Colinas.
Hej, mamacita.
-Vilket äckel! -Vilket äckel!
Jag är ledsen att du tvingades se det, män kan vara vidriga.
Det kan de verkligen. Jag har inte träffat nåt undantag än.
Låt mig presentera mig.
Jag heter Daniel.
Det är en klient som ringer. Jag kommer snart.
Nej! Du, du, du!
Snacka om opålitlig berättare.
Hur som, på klubben…
Vi kan väl gå till restaurangen och äta en sen middag?
Ja! Och jag kanske kan låna restaurangens telefon och ringa Lorena.
-Jag är säker på att hon är vaken. -Nej! Kom ihåg att jag måste hjälpa dig.
Så jag måste missa ett samtal med Lorena så du kan hjälpa mig
-sakna Lorena mindre? -Exakt! Jag är din Memo!
Jag vet. Jag är bara inte säker på att du är jag som jag skulle vara jag med dig.
-Är allt okej, Máximo? -Självklart!
Vi kan bara inte ge oss.
Jo, jag ger mig. Vi ses imorgon.
Jag är tillbaka. Var var jag?
Hallå! Du kan inte bara avbryta mig. Hugo vill höra min historia.
Skojar du? Min mamma flirtade med en kille.
Jag vill höra vad som hände.
Förrädare.
Daniel och jag tillbringade hela dagen tillsammans.
Han var smart, rolig och höll med mig om allt som var viktigt för mig.
Jag tycker att hemmavarande mammor förtjänar lön.
Ja!
I Dawn of the Dead flyr de från zombies,
men den verkliga mördaren i filmen är kapitalism.
Ja!
Pungråttor ser ut som små djävlar och jag hatar dem.
Ja!
Visst. Han hatade pungråttor. Vilket kap.
Hur som, tillbaka till Chad.
Två, tre.
Hallå!
Ett, två, tre. Ett, två, tre.
Glid. Glid.
-Ja! -Bra. Ett, två, tre.
Snurra. Underbart.
Ett, två, tre. Så ja!
-…två, tre. Ett, två tre. -Ja.
Oj! Jag gör det!
Ja! Du gjorde det!
-Jag gjorde det! -Jag kände självsäkerheten i dina steg.
-Du var en ledare. -Jag visste det. Jag kan dansa salsa.
Inte på långa vägar, men, nu är du lite mindre usel.
"Lite mindre usel."
Det gillar jag.
Hur som, min kväll med Daniel fortsatte.
Det var som en romantisk film.
Sara, jag har aldrig träffat nån som du.
Du är självsäker,
du är rolig,
dina ögon är som solnedgången.
Sara,
du är utan tvekan
den smartaste personen i din familj…
-Så sa han inte alls. -Hur vet du det?
Varför måste du hitta på när du berättar?
Hälften av det du berättar för Hugo är lögner!
Då erkänner du att hälften av det jag berättar är sant.
Det är inget att vara stolt över!
Hur som, som jag sa,
vi såg varandra djupt i ögonen.
Och sen hände det.
Nu verkar allt så självklart.
Ja! Jag känner likadant!
Jag vet att vi just träffats,
och folk lär tro att vi är galna…
…men det struntar jag i…
Vad?
Vänta, vad gör du? Nej!
Helt ärligt, du är otrolig.
Ta inte det här på fel sätt, men jag vill aldrig mer kyssa en man.
Hur kan jag ta det på rätt sätt?
Då förstod jag varför jag i skolan
aldrig velat leka mamma, pappa, barn med pojkar.
Varför alla mina vänner tittade på John Travolta,
och jag inte kunde sluta titta på Olivia Newton-John.
Så många tillfällen där jag trott att det var nåt fel på mig.
Nu förstod jag allt.
Jag var äntligen säker på vem jag var.
Ja, ja. Den viktigaste stunden i ditt liv.
Tillbaka till mig.
Det är bara losers kvar här nu. Kan vi inte bara gå hem?
Nej! Hugo Sánchez kommer komma, vi måste bara ha tålamod.
Och var? Peka ut en loser i den här klubben.
-Vad händer, grabbar? -Héctor!
Det förvånar mig att ni har råd att gå hit.
Drinkarna här är dyrast i hela Acapulco.
Om de vet att man jobbar på Las Colinas får man dem gratis.
Självklart. Klart jag visste det.
-Vad gör du här? -Inget, jag bara raggar brudar!
Förresten, kan jag erkänna en sak?
Jag försöker glömma nån.
Nån som krossade mitt hjärta.
Jag verkar nonchalant och oberörd, men inom mig,
är jag bara en stackars själ som vill älska och bli älskad.
-Förlåt, vad sa du? -Vi hörde dig inte!
Åh! Inget, inget! Jag sa bara att jag raggar brudar!
Kvällen har definitivt gått åt pipan. Kan vi gå nu?
Nej! Snälla stanna! Jag sitter ensam i mitt lilla kontor hela dagen,
långt borta från solen och människorna.
Snälla… Stanna, jag är så ensam.
-Va? -Prata högre!
Åh! Inget, inget. Stanna! Festen har bara börjat!
Den här låten är suverän! Snälla, kom igen!
Förlåt snörvlandet. Min käke gör ont och jag har aldrig känt mig så levande!
Kom till kontoret när ni vill. Vad ni än behöver. Jag menar det.
Så lyder Rumlarhundarnas regel. Vi är Rumlarhundarna!
Vad är vi? Vad är vi?
Rumlarhundar, så klart!
Gillar ni filmer? Ska vi starta en filmklubb? Rumlarhundarnas filmklubb!
Säg inte nej, säg inte nej.
Vi måste se En familj som andra, den filmen är så sorglig.
Hej, DP.
Jag ville bara tacka för lektionen igår kväll.
Det var ett nöje.
Vet du vad? Du har rätt. Jag har låtit andra leda mig.
Men du visade mig hur man leder.
Jag är glad att du lärde dig den livsläxan.
Liv? Jag pratade bara om dans.
Herregud, det är en livsläxa.
Som här på jobbet, min…
"Hotellet" vill ha det på ett visst sätt,
men jag kanske måste motsätta mig mer av det "hotellet" vill.
Ja. "Hotellet."
Jag har försökt få ledigt för att besöka min son,
men "hotellet" tillåter det inte.
Vilken förlust för din son. Hoppas du får träffa honom snart.
Tack, Chad. Jag hoppas det.
-"Hotellet" är min mamma… -Jag vet, Chad.
Du förstår mig.
Máximo, jag är så trött. Jag fattar inte att jag inte ens kom hem igår.
De goda nyheterna är att Hugo Sánchez måste vara där ikväll.
Grabbkväll.
-Grabbkväll. -Ska du fortfarande vara jag?
I så fall,
kan jag vara riktigt irriterande.
Hej!
Ni kommer aldrig tro vem som kom till La Marea igår.
Hugo Sánchez!
Efter att ha lämnat klubben åkte jag dit för att äta middag och då var han där.
Skojar du?
Så om vi hade gått igår, som jag ville, kunde jag ha träffat Hugo Sánchez?
Jag kunde ha träffat Hugo Sánchez? Hur var han? Trevlig?
-Ja, men… -Hur kunde du?
Jag försökte muntra upp dig. Du var ledsen över Lorena…
Nu är jag inte ledsen, Máximo, jag är arg!
Jag fick varken träffa Hugo Sánchez eller prata med Lorena!
Och vi var tvungna att dansa med urlöjliga Héctor.
Varför lät du oss inte gå hem?
För jag kan inte gå hem!
Det känns inte ens som hemma.
Sara och mamma storgrälade. Sara flyttade ut…
Min familj faller i bitar, och jag kan inte göra nåt.
Ända sen min far dog har jag känt:
"Okej Máximo, nu är det ditt jobb att hålla familjen trygg."
Sexistiskt.
Men gulligt.
Går jag hem påminns jag om att jag misslyckats.
Nej, Máximo, hur misslyckades du?
Din mamma och din syster älskar varandra, det här är inte slutet.
Det är sant. Ibland måste saker gå sönder för att bli starkare.
Du måste bara fortsätta stötta dem.
Ni kommer att lösa det här.
Ni kan ju trots allt, göra vad som helst.
Ni är Máximo och Sara och Nora Gallardo.
-Är du min Memo igen? -Det är så det ska vara.
Fast, hon är en bra blivande Memo.
Tack.
-Förlåt att vi inte träffade Hugo Sánchez. -Det gör inget.
Han var verkligen trevlig. Faktum är…
Har jag Hugo Sánchez signatur?
Förlåt. Jag borde ha tagit en ren servett.
På en servett han använt?
Jag kysste Hugo Sánchez.
Och han smakar mole?
Pozole.
Hej, Julia!
Hej, Sara. Vad händer?
Finns det nåt sätt jag kan bo kvar några dagar till…
…eller veckor…
…på hotellet?
Det måste inte vara en svit. Även om en dubbelsäng vore trevligt.
Jag är ledsen, jag sa ju att rumsrenoveringarna börjar idag.
Är du säker?
Jag kan sova varsomhelst. Och jag är rätt liten så ett skåp räcker!
Hör här…
Jag låter dig gärna låna telefonen i receptionen
om du vill ringa en vän eller familjemedlem.
Du behöver självklart inte berätta vad som hände,
men säg till om du behöver nåt.
Jag är lesbisk.
Oj.
Det var första gången jag sa det.
Men min mamma fick veta,
-och tror att jag ska hamna i helvetet… -Nej, nej, nej.
Jag kan inte gå hem, men vet inte vad jag ska göra,
jag är rädd att berätta för andra så var ska jag bo…
Sara. Sara.
Du kan bo hos mig.
-Va? -Ja.
Du kan bo i min lägenhet. Så länge du behöver. Jag menar det.
Är du säker?
Min mamma lärde mig att kvinnor ska stötta varandra.
Du ska inte behöva gå igenom det här ensam.
Jag finns här för dig.
Gud… Tack!
Allt kommer ordna sig, jag lovar.
Wow.
Och jag som bara trodde att du roade dig på hotellet.
Även om du inte visste allt om vad som pågick…
gjorde du ändå det Memo sa åt dig.
Du fortsatte stötta oss båda.
Nu måste jag gå och skrika på distriktsåklagaren.
Jag älskar dig, chaparrito.
-Jag älskar dig också, mamma. -Hejdå, Sarape.
Hejdå.
Okej, då går vi.
Allt bottnar i det Isabel sa till mig.
Ibland måste saker gå sönder för att växa sig starkare.
Att nåt är dåligt nu betyder inte att det inte kan bli bättre.
Precis som… Redo för metaforen?
Precis som den här hamnen.
Hela det här området brukade se ut som platsen vi utgick från.
Efter att jag blivit framgångsrik ville jag ge tillbaka lite.
Wow.
-Har du gjort det här? -Ja.
Det var det första jag gjorde när jag blivit rik.
Jag ska berätta mer på båten.
-Det är rätt coolt. -Japp.
Handlar nästa del av historien om när mamma kom hem?
Om ändå.
Jag visste det inte än,
men ett allvarligare problem skulle förändra allt för mig.
Máximo Gallardo, trevligt att träffas igen.
Kom in på mitt kontor en stund.
Jag har information du inte vill missa.
Undertexter: Victoria Heaps