Vakar kažkuris mūsų darbuotojas
žurnalui „Espectacular“ nutekino informaciją apie mūsų svečią.
Tai - Maksimas,
kuris man padės.
Nuo tada, kai čia nebedirba donas Pablas, jis yra patikimiausias mano darbuotojas.
Sakyk viską, ką žinai.
Nežinau... Tai ne... Prašau, neatleiskit manęs. Aš to nedariau.
Nieko aš nežinau!
Nė nežinojau, kad galima parduot informaciją!
O kiek galima gauti? Hipotetiškai.
Tikrai ne mes. Mes nesikalbam su žiniasklaida.
Ir nekalbėsim tol, kol jie neatsilieps į mūsų skambučius.
Pala, o kas čia dainuoja?
Tik nesakykit Madonai, kad aš apsiverkiau.
Ji labai manim nusiviltų.
Jūs viską darot ne taip.
Apklausos menas yra nubausti už melą,
o ne už tiesos sakymą.
Kur jūsų įtikinėjimo priemonės?
Jos turi būt matomos.
Negi nieko nesuprantat?
Žinau, kas tas molis parsidavėlis.
Negaliu patikėt, kad taip pasielgė mūsų draugas.
Tai - Memas.
Kaip gera tave matyt.
Ačiū, Memai.
Kaip jautiesi dėl rytojaus atminimo vakaro?
Liūdžiu, kad teks atsisveikinti su donu Pablu,
nervinuosi, kad teks sveikintis su visais kitais.
Taip. Kai kurie neapsidžiaugs, tave pamatę.
Gerai, kad atsivežei sūnėną, jis pasitarnaus tau skydu.
Tai mano juokelis.
Šįkart nuskambėjo juokingiau. - Ar ne?
Taigi, ruošiausi papasakot Hjugui apie Čado ir Chulijos...
Bernvakarį ir mergvakarį.
Beprotiškas buvo vakaras.
Kurgi ne...
dar viena šimto metų senumo istorija.
Memitai. Nesišaipyk.
Kodėl tau nesusiradus darbo?
Būdamas tavo metų jau dirbau skalbykloje
ir prie baseino, ir vos ne...
Negadink įdomumo.
Nors Hjugas ir nieko nesuprato.
Gerai. Pasakok.
Kaip sakiau, Čadas turėjo savų priežasčių įtarti Memą.
HOLIVUDO VAKARĖLIO ĮRAŠAS
Fabianas galėjo gauti informaciją
tarp dviejų tiesioginių transliacijų, kurios vyko šeštą ir septintą val.
Peržiūrėjau mūsų operatoriaus įrašus
ir kai ką pamačiau.
Fabianas su Memu.
Byla baigta. Geras, ar ne?
Aš kaip ta Džesika Flečer, tik jaunesnis ir beveik toks pat gražus.
Apgailestauju, Maksimai,
žinau, kad jis tavo draugas, bet, manau, Čadas teisus.
Reikėtų įsitikinti.
Bus negerai, jei atleisim Memą, o tikrasis parsidavėlis liks čia.
Jis gerai sako. Šįvakar Memas dalyvaus mūsų vakarėlyje.
Aš su juo pasikalbėsiu ir priversiu jį prisipažinti.
Gerai. Pažiūrėkim, ką sužinosi.
Bet rytoj iš pat ryto
Memas bus atleistas. - Galiu aš tai padaryti?
Nesu nieko atleidęs, išskyrus tą sodininką. Prašau.
Tai - sunkus darbas. Juk žinai.
Turėjau vieną vakarą, kad apginčiau savo geriausią draugą.
Vakarą, kurio metu vyks Čado ir Chulijos bernvakaris ir mergvakaris.
Gerai, apsitarkim dar kartą.
Pradžioje bendra vakarienė pas Izabelę,
tada einu žaist kortomis su vaikinais,
o jūs, merginos, eisit į apartamentus, kuriuos jums užleido mama. Geras, ar ne?
Taip. Labiausiai laukiu vakarienės su pažįstamais žmonėmis, be pašalinių.
O Dieve, Čadai.
Keli. - Žinoma. Kas dar?
Keli, susipažink... su mano sužadėtine Chulija.
Labas. - Chulija,
Keli - sena draugė iš Los Andželo.
Sena draugė? Taip vadini merginą, su kuria susitikinėjai 2 metus?
Taigi, kokiais keliais...
Tai va, buvau retrito stovykloje čia, pakrantėje, ir pagalvojau sau:
„Keli, jei jau esi čia, privalai pasimatyt su Čadu.
Negi tas Akapulkas jau taip toli?“
Važiavau čia taksi šešias valandas. Iš kur galėjau žinot, kad Meksika tokia didelė?
Taip, mane irgi tai stebina. - Koks atradimas.
Puikiai praleidau laiką, nes mes su Kailu tokie užsiėmę,
kad neturime, kada medituoti.
Tai buvo savaitės trukmės tylos retritas. Gali įsivaizduot mane
tylinčią visą savaitę? - Negaliu.
Po penkių minučių man masažas. Gal susitinkame vakare?
Mes... Tiesą sakant...
Būtų neblogai... Bet, matai, šįvakar suplanavom vakarienę...
Taip... - Labai gerai.
Nekantriai lauksiu.
Jau dabar galiu pasakyt, kad mes - kaip sielos dvynės.
Šįvakar paplepėsim iš širdies.
Taip. - Taip.
Bent jau viena iš mūsų.
Nepyk.
Bandžiau jai mandagiai pasakyti, kad, ne, šįvakar esame užimti.
Turbūt tas mano „ne“ buvo toks mandagus, kad nuskambėjo kaip „taip“.
Tu nieko prieš? Na, ji įkyri, bet tokia jau yra.
Ne, žinoma, aš nieko prieš.
Aišku, kad prieš!
Ko ji išvis čia atsidangino?
Aš pasitikiu Čadu, bet nepasitikiu ja.
Gali pasirūpint, kad šįvakar ji nesiartintų prie Čado?
Žinoma! Paprašysiu, kad Maksimas su Izabele man padėtų.
Ačiū.
Beje...
Kaip jiems sekasi?
Na...
Jie leidžia daug laiko kartu,
laikosi susikibę už rankų,
juokiasi, bučiuojasi...
Košmaras.
Labai graži apyrankė.
Dovanoju.
Radau ją, kai gyvenau viešbutyje.
Tebūna tai mokestis už nuomą.
Tu rimtai? - Taip.
Ačiū!
Graži.
Tuo tarpu
Estebano mama pirmąkart vakarieniavo pas mano mamą.
Ar su tokiais marškiniais reikia eiti į vakarienę?
Liaukis, mama. Mes jau atėjom.
Gali nors kartą manęs nekritikuoti?
Atsiprašau...
Tiesiog pamaniau, kad ši vakarienė tau yra svarbi.
Mama! Taip ir yra.
Labai noriu padaryt įspūdį Norai.
Galėtum šįvakar būt man nuolaidesnė?
Žinoma, branguti.
Ir aš noriu, kad tau pasisektų.
Ačiū, mama.
Ypač todėl, kad ji tau - per gera.
Ir todėl...
kad tu sensti.
Atidarysiu!
Pamiršau pasakyti, kad trumpam užsuks draugas.
Vienintelis ir nepakartojamas donas Pablas Bonilja!
Taip. Jūs pažįstami?
Jis manęs nepažįsta.
Bet aš jį pažįstu.
Žiūrėk. Gaudyk!
Ne.
Pasitrauk...
Štai į kokį vyrą turėtum lygiuotis.
Jo mama gali juo didžiuotis.
Gražus, atsakingas...
Taip, mama.
...gerbiamas.
Ir viršininkauja Las Kolinase!
Čia tau ne autobusų parkas.
Lažinuosi, jis negrįžta namo dvokdamas benzinu.
Jis kvepia...
elegancija!
Ne šiandien, done Pablai.
Ne šiandien.
Nesikūprink taip, atrodai kaip kupranugaris.
Pažiūrėk į dono Pablo laikyseną.
Nenorėjau tau trukdyti,
bet rytoj išvykstu į Meksiką.
Tik norėjau dar kartą padėkoti...
kad sugrąžinai man sūnų.
Labai gražios gėlės, ačiū.
Gėlės! Koks malonus gestas!
Gaila, kad negalite likti vakarienei,
nes vakarieniausim šeimos rate.
Ačiū.
Done Pablai, prašau, likite vakarienei!
Mielai.
Aš tau padėsiu!
Gerai.
Pagaliau atėjo Čado ir Chulijos šventė.
Ir paskutinė mano proga įtikinti Čadą,
kad Memas nenutekino informacijos žurnalui „Espectacular“.
Štai ir vakaro kaltininkai!
Labas. - Čadai, malonu tave matyt.
Atrodai nuostabiai.
Prašau, bičiuliai.
Kaip sekas?
Tau gerai pas Chuliją?
Geriau nebūna!
Ji man leidžia valgyti saldainius, žiūrėti TV...
tikrina mano namų darbus, aštuntą vakaro varo miegoti
ir liepia valytis dantis šešis kartus per dieną.
Smagu, kad tau viskas gerai.
Taip suprantu, kad namo tu nesiruoši.
Grįšiu tik tada, kai mama priims mane tokią, kokia esu.
O dabar mielai su jumis papramogausiu!
Žinoma! Super!
Labai gerai!
Prašau, neleisk jai gerti. - Supratau.
Mano buvusioji Keli įsiprašė į svečius.
Gali pasaugot, kad ji nelįstų prie Chulijos?
Tikrai žinau, kad šįvakar ji nenorėtų turėt su ja jokių reikalų.
Supratau.
Mano gelbėtoja.
Ką gi, „hermigo“,
šįvakar mūsų laukia darbas, ar ne?
Jei Memas iš tikrųjų nutekino informaciją „Ekspak...“
„Ekspatula...“ - „Espectacular“.
Tą ir norėjau pasakyt.
Vadinasi, dabar jis turi daug pinigų.
Jis per daug protingas, kad tuo puikuotųsi, supranti?
Todėl būkim itin atidūs, kad įžiūrėtume bent menkiausią užuominą į turtą.
Menkiausią gerovės ženklą.
Sveikučiai. Kaip jums mano prašmatnus naujas kostiumas?
Gražiai atrodai, bičiuli. - Ačiū.
Neįsivaizduojat, kiek už jį paklojau.
Aš jo nepirkau!
Neseniai mirė mano pusbrolis. Man atiteko visi jo rūbai!
Pirmąkart pas mus?
Mielai aprodyčiau visas įdomiausias vieteles.
Savo miegamąjį, pavyzdžiui...
Aš ištekėjusi.
Aš jam nieko nesakysiu, jei tu nesakysi. - Tu tikras išdykėlis.
Tokio išdykėlio dar nesi mačiusi.
Sveikas!
Vyručiai, pasiausim?
Pasiausim, taip.
Flakitai, dabar vaišinu aš!
Radau pinigų kišenėje!
Vakarėlis prasidėjo.
Čadas bandė įrodyti, kad Memas yra parsidavėlis.
Aš bandžiau įrodyti Čadui, kad Memas čia niekuo dėtas.
Sara bandė apsaugoti Čadą nuo Keli.
Izabelė bandė apsaugoti Chuliją nuo Keli.
Hektoras bandė suvilioti Keli.
O Memas pats sau kasėsi duobę.
Na, sielos dvyne, sakyk. Kaip supratai, kad Čadas - tas vienintelis?
Na, aš...
Nes tarp mūsų su Kailu viskas įvyko, tipo, žaibiškai.
O Dieve, tau Kailas labai patiktų. Nors mes abu - absoliučiai skirtingi.
Jis yra iš Ensino, aš - iš Santa Monikos,
bet mes mylim vienas kitą. Todėl...
Keli, Čadas labai nori su tavim pasikalbėti.
Papasakosiu Čadui apie Kailą.
Palauk...
Iza, ne.
Sveiki, berniukai. - Siūlau užsisakyt ko nors užkąsti.
Taip, žinoma, puiki mintis. Kas norėtų molio?
Molio? - Ką?
Turi galvoje molę.
Žinai, ką?
Tavo diena, tavo šventė.
Kalbėsiu taip, kaip tu.
Man patinka molis. Molis. Skanu.
Kartais prisivalgau tiek molio, kad pats virstu moliu.
Tikras komediantas. - Tikras komediantas.
O Dieve. Pasakėme tą patį ir vienu metu.
Tu skaitai mano mintis. - Taip. Turiu išlavintą nuojautą.
Nieko sau. - Pati žinau.
Kas yra „nuojauta“?
Čadai, tu, branguti, neteisingai nešioji papuošalus.
Negalima vienu metu nešiot aukso ir sidabro.
Tikrai? - Sara.
Parvesk čia Keli!
Nagi!
Tada tavo mamos anglų kalba
buvo daugmaž tokia, kaip tavo ispanų, no bueno.
Ji prisiminė tik tuos sakinius, kuriuos išmoko per anglų k. pamoką.
Sveika. - Sveika.
Kuo tu vardu?
Keli. O tu?
Aš turiu geltoną pieštuką.
Nežinau, ką tau atsakyti.
Einam. - Gerai.
Aš labai populiari.
Taigi, Memai, prisipažįsti dėl molio?
Kaltas.
„Kaltas“.
Tu irgi medituoji, ar tai labiau patinka Čadui?
Kad mes abu nemedituojam.
Tikrai? Keista.
Kai mes draugavom, jis labai mėgo medituoti.
Meditacija jam buvo tiek pat svarbi, kaip buvimas vegetaru.
Nesu valgęs skanesnio didkepsnio.
Atsiprašysiu minutėlei. - Gerai. Eisiu kartu.
Gerai. Smagu.
Ne, Sara.
Skanūs riebaliukai ir kremzlytės. - Reikia pasikalbėti.
Kodėl niekad nepasakojai apie meditaciją?
Geras klausimas. Meditacija gyvuoja jau tūkstantį metų.
Ne tai turėjau galvoje, mažuti.
Dabar tavo eilė vaišinti, Maksimai.
Liaukis kreipęs į save visų dėmesį.
Apie ką tu čia? - Tik nesupanikuok.
Ko man panikuoti?
Dajana ir Čadas galvoja, kad parsidavei „Espectacular“.
Ką?! Ne!
Aš panikuoju!
O Dieve, pasakiau, kad esu molis!
Jie mane atleis!
Iš kur aš gausiu pinigų?
Turėsiu parduot šį kostiumą,
šiuos batus,
galbūt net savo kūną...
Nurimk. Žinau, kad nesi tas molis parsidavėlis.
Aš tau padėsiu pasiteisint Čado akyse.
Kai paklausiu, kodėl tave matė su Fabianu Solaresu,
sakyk tiesą:
jis į tave kreipėsi, bet tu nenorėjai turėt su juo nieko bendro.
Gerai.
Jis į mane kreipėsi, bet nenorėjau turėt su juo nieko bendro.
Ir viskas. - Ir viskas.
Gerai.
Ne, Maksimai.
Aš labai nervinuosi.
Kvėpuok.
Gerai.
Nekreipk dėmesio, mažute. Meditacija - praėjęs laikotarpis.
Kaip ir tas, kai buvau tapęs brunetu.
Apie tai irgi papasakosiu, bet šįvakar pasilinksminkim, gerai?
Gerai. Tuojau grįšiu.
Ko?
Kas ta mergina?
Keli... Čado buvusioji.
Čado?
Velnias. Nežinau, ar galėčiau vėl su juo taip pasielgti.
Nesupratau. Kaip pasielgti su kuo?
Tiek to! Nekreipk dėmesio.
Jau nusprendžiau, kad galiu.
Planas toks.
Paklausk Keli, kaip jai sekasi,
ir ką ji beatsakytų, tu sakyk:
„Ką tik prisiminiau,
kad įspūdingiausia Hektoro kūno dalis yra jo...“
Nė už ką, Hektorai.
Prašau, Chulija. Padėk man padėti tau...
Padėti man.
Šįvakar man reikia pergalės.
O tos pergalės vardas - Keti.
O tos pergalės vardas - Keli.
Viskas bus gerai. - Bus gerai.
Memai, vakar tave matėme su Fabianu Solaresu, tiesa?
Na, jei jau visai atvirai apie tai, kas nutiko vakar,
kuo esu šimtu procentų įsitikinęs, yra taip, tiesa.
Žinot, kartais aš tiesiog pasielgiu
ar padarau ką nors visai to nenorėdamas, bet taip jau nutinka.
Ir tai yra normalu. Normalu, aišku?
Nes tai yra gyvenimas. Gyvenimas toks jau yra.
Tu kažką darai, rizikuoji ir klysti,
bet iš tikrųjų tai tu nenori klysti.
O aš visada elgiuosi teisingai,
darau tai, kas geriausia viešbučiui, ir ne kitaip.
Ir todėl nesu kaltas. Taip.
Turtuolis Memas.
Kaip man sekėsi? Įtikinau jį?
Taip, įtikinai.
Vienas vaikinas nori apsukti man galvą.
Keista. Esu ištekėjusi. Laimingai ištekėjusi. Sakiau jam.
Esu tikrai laimingai ištekėjusi. Tikrai laimingai.
Gal dėl viso pikto pasakyti jam, kad esu tikrai laimingai ištekėjusi?
Ne.
Mano katė yra ant lovos.
Norėčiau suprast, ką turi galvoje.
Nori išgerti?
Kaip man nueiti į biblioteką?
Taip!
Maksimai. Esi tikras, jog Sara norėtų, kad papasakotum, kas buvo toliau?
Gerai sakai.
Hjugai, kad ir kaip sunku tavo mamai ir Keli
tą vakarą buvo susikalbėti, dėl vieno dalyko jos puikiai sutarė.
Apelsinų sultys!
Liaukis. Žinau, ką jos iš tikrųjų gėrė.
Aš čia pasakoju ir sakau tau, kad tai buvo apelsinų sultys.
...pasakiau jam,
kad nesvarbu, kokia šalis išrinko jį prezidentu,
mūsų baseine jis nuogas neplaukios.
Gerai pasakei.
Panašiai nutiko ir man,
tik ne su prezidentu, o su girtuokliu,
ir ne baseine, o autobusų parke.
Vėl tas autobusų parkas.
Žinokit, mano sūnus ne visada norėjo būti mechaniku.
Jis norėjo tapti imtynininku.
Mama, niekam tai neįdomu.
Visi berniukai užaugę nori tapt imtynininkais.
Taip, bet jis to užsimanė būdamas 28 metų.
Ir net vadino save
Kerštingąja vovere!
Mama! Galime šnektelėti?
Žinoma.
Apie ką?
Atsiprašysim.
Turbūt labai džiaugiesi atostogomis.
Perduok Viktorui linkėjimus.
Tai ne atostogos.
Aš išvykstu ten gyventi.
Išvyksti iš Akapulko?
Noriu ilgiau pabūti su šeima.
Visi ginčai, kurie kilo praeityje...
dabar atrodo tokie nereikšmingi.
Nebenoriu švaistyt laiko be sūnaus ir anūko.
Šeima yra svarbiausia.
Ačiū, kad padėjai man tai prisiminti.
Džiaugiuosi dėl tavęs.
Atsiprašau. Reikėjo šnektelėti su mama.
Done Pablai, norėčiau, kad mano sūnus būtų panašesnis į tave.
Jis per daug jautrus!
Mama, šnektelėkim dar kartą!
Kas dabar?
Restorane
Sara ir Keli vis gėrė apelsinų sultis.
Visi kiti linksmai šėlo.
O aš išklojau Izabelei savo bėdas dėl „Espectacular“.
Memą gali atleisti už tai, ką padariau aš.
Ir nežinau, ką man daryti.
Jaučiuosi siaubingai.
Nekenčiu, kuo tampu dirbdamas tame viešbutyje.
Atleisk, kad suku tau galvą savo problemomis.
Paklausčiau patarimo dono Pablo, bet jis išėjo iš darbo.
Na...
Galbūt dono Pablo išėjimas ir yra atsakymas.
Kaip suprasti?
Mesk darbą Las Kolinase.
Jei tau nepatinka, kuo tu tampi,
ateik dirbti pas mus.
Viskas bus paprasčiau.
Izabelė buvo teisi.
Jei mesčiau darbą Las Kolinase, išsispręstų visos problemos.
Hjugai, tą akimirką
pamačiau savo ateitį restorane su Izabele.
Izabelė pasiūlė man sprendimą, kurio ieškojau,
bet...
ar galėjau taip pasielgti?
Nežinau. Norėčiau, kad dangus atsiųstų man ženklą.
Nėra jokių ženklų, Maksimai.
Yra vienas kelias ir yra kitas.
Dangui nusispjaut, kurį kelią tu pasirinksi.
Pasakysiu Flakitui, kad atneštų tortą.
O Dieve. Nė nepastebėjau.
Nė nepastebėjau, kad tarpdury įstrigo mano plaukai!
Galiu pasinaudoti telefonu? - Žinau.
Daugiau tų vitaminų nė į burną neėmiau.
Einam į paštą. - Taip, teisingai.
Jums linksma, matau.
Taip, labai smagu.
Man dar niekada nebuvo taip smagu.
Tu gėrei?
Taip. - Taip.
Tik apelsinų sulčių...
sumaišytų su obuolių sultim.
Ir lašelį spanguolių sulčių...
jos labai stiprios!
O Dieve.
Aš nesu laimingai ištekėjusi.
Gerai, Memai. Gana.
Pažiūrėk man į akis ir pasakyk teisybę.
Ar tu pardavinėjai paslaptis „Ekspat...“ „Ekspak...“
„Espectacular“? - Vadinasi, tu!
Ne. Prisiekiu, kad ne aš. Aš nežinau jokių paslapčių.
Taip ir patikėsiu. - O jei ir žinočiau,
pasilaikyčiau jas sau. Aš saugau daugybę paslapčių.
Lupė nemoka plaukti. Betas paauglystėje buvo popžvaigždė.
Dajana turėjo romaną su... - Ką?
Romaną? Su kuo?
Tarp mūsų nėra nieko bendro.
Sakei, kad jis - tas vienintelis. - Vienintelis, kuris užknisa.
Jis daug ko apie save nepapasakojo,
o nėra nieko blogiau,
kaip už ko nors ištekėti ir tik paskui pamatyti tikrąjį jo veidą.
Jei turi nors menkiausią abejonę, netekėk.
Tu gėrei sultis?
Tu per jauna gerti sultis!
Tik nesakyk Maksimui.
Aš susipainiojau.
Sakiau „romanas“? Taip ir norėjau sakyt.
Pala, čia tas pats. - Taip.
Klausyk, Čadai. Tavo mamos romanas buvo nerimtas.
Visiškai nereikšmingas. Romanas su nereikšmingu žmogumi.
Niekinis romanas su niekiniu žmogumi...
Romanas buvo su manim!
Ir man tai reiškė viską.
Kalės vaikas. - Ne. Prašau! Nereikia!
Hektorai, kad būtumėt atsiskaitę,
tegul Čadas permiega su tavo mama.
Ką?! - Ne. Nekokia mintis.
Turėtume būti artimos sielos, o aš jo visai nepažįstu.
Negi nesu verta dėmesingesnio ir žavesnio vyro?
Hjugai, išmečiau tą apyrankę į vandenyną,
bet dangus kažkaip ją sugrąžino.
Negaliu patikėt, kad užsiiminėjai seksu su mano mama.
Ne, prisiekiu, Čadai. Mes niekada neužsiiminėjom seksu.
Mes mylėjomės.
Tuojau grįšiu.
Viskas gerai?
Iš kur gavai tą apyrankę?
Tavo sesuo rado ją baseine.
Ji labai graži.
Ir su gražiu užrašu vidinėje pusėje.
„Laimė yra tai“.
Iš kur žinai?
Virdžinijos Vulf žodžiai.
„Jis nedrįso pasakyti, kad ją myli.
Jis laikė ją už rankos.
Ir galvojo, kad laimė yra tai“.
Nupirkau ją tau.
Labos nakties.
Labanakt.
Mama, aš padėsiu Norai suplauti indus.
Tu eik, pasimatysim namie.
Aš jus mielai palydėsiu.
Mane lydės namo donas Pablas Bonilja?
Gaila, kad arti gyvenu!
Gero kelio.
Ačiū!
Atsiprašau dėl mamos.
Žinau, kad tavo mama...
tau per griežta.
Bet tu tapai būtent tokiu
doru, darbščiu ir gražiu vyru,
kaip ji ir norėjo.
Tikrai taip manai?
Klausiu todėl...
kad dar ne vėlu...
Tu esi nuostabi moteris.
Gali be vargo susirasti
sėkmingą vyrą, tokį kaip donas Pablas.
Kam man reikalingas sėkmingas vyras?
Jei aš jau turiu
Kerštingąją voverę!
Ką aš padariau? Juk turiu vyrą.
Tai niekis.
Turiu draugę, kuri gyvena kitame mieste.
Esu bloga žmona.
Ne. - Tikrai taip manai?
Ne, ką tu darai? Esi bloga.
Noriu namo.
Gerai. Palydėsiu tave pas Chuliją.
Ne, į savo...
Gerai, pas Chuliją.
Gali trenkti stipriai ir tiek kartų, kiek nori.
Niekas nesukels man tiek skausmo, kiek jo sukėlė tavo mama.
Pala, ji tave įskaudino? - Labai.
Jei ji tik žinotų, kiek skausmo man sukėlė.
Ir tu jai už tai negali atleisti?
Norėtum jai kaip nors atkeršyti?
Neliūdėk, bičiuli. Tavo kančios greit baigsis.
Būčiau tau buvęs geru tėvu.
Nupirkau tau apyrankę pernai, po to, kai pasibučiavom.
Bet kai tu susižadėjai, išmečiau ją į vandenyną.
Kodėl nepasakei, ką jautei?!
Po Naujųjų vakarėlio norėjau su tavim pasikalbėti,
bet man pasirodė, kad aš tau nė kiek nerūpiu.
Tu man visad rūpėjai.
Bet pasakei Čadui „taip“.
Turėjau pamiršti savo jausmus,
mūsų bučinį...
Turėjau pamiršti. Bet negalėjau.
Mes susitarėm, kad nieko nebuvo.
Aišku, kad buvo!
Buvo, ir aš negaliu to pamiršti.
Ir aš negaliu.
Viskas gerai?
Taip. Mes kalbėjomės.
Bičiuliai, nežinau, kaip jūs, bet siūlau vakarėlį baigti.
Taip! - Gerai.
Minutėlę. Tas pokalbis su Chulija vyko prie restorano.
O mes buvom prie restorano,
kai paprašei Džo pažiūrėti, ar namie tas paslaptingas asmuo.
Tikrai? Neprisimenu.
Taip!
Asmuo, kurio vengi, yra ne Izabelė, o Chulija.
Štai su kuo norėjai pasimatyti.
Manau, tavo dėdei pats laikas papasakot tau...
Prašiau negadint įdomumo.
Gerai jau.
Ar tai...
Ši apyrankė buvo dangaus ženklas, kurio aš taip laukiau.
Ji padėjo mums su Chulija prisipažinti apie savo jausmus.
Bet ką mes galėjom padaryti?
Viso.
Tuo tarpu Čadas buvo įsitikinęs,
kad šįkart jis tikrai rado tą, kurio ieškojo.
Nieko sau vakarėlis, žmogau.
Viskas gerai, Memai. Atsiimu įtarimus.
Žinau, kas tikrasis parsidavėlis. Tai aišku kaip dieną.
Jis turėjo laiko ir motyvą.
Tai - Hektoro darbas.
Čadai, turiu pripažinti...
kad visko gali būti.
Išvertė Laima Banionienė