Учора хтось з наших працівників
злив журналу «Espectacular» інформацію про нашу гостю.
А Максімо
мені помагатиме.
Після того, як дон Пабло звільнився, йому я довіряю найбільше.
Розкажи все, що знаєш.
Я не... То не... Прошу, не звільняйте мене. То був не я.
Я нічого не знаю!
Я навіть не знав, що інформацію можна продавати!
А скільки за неї дають? Суто теоретично.
Це не ми. Ми з пресою не говоримо.
І не будемо, поки вони нам не передзвонять.
Стоп, а хто це співає?
Прошу, не кажіть Мадонні, що я розплакався.
Вона так розчарується.
Ви все робите неправильно.
Мистецтво допиту полягає в тому, щоб за брехню було покарання,
і воно має бути страшніше, ніж покарання за правду.
І де ваші знаряддя переконування?
Їх мають бачити.
Ви як з місяця впали.
Я знаю, хто кріт.
І як наш друг міг так з нами вчинити?
Це Мемо.
АКАПУЛЬКО
Так приємно тебе бачити.
Дякую, Мемо.
Як почуваєшся перед завтрашньою панахидою?
Буде сумно прощатися з доном Пабло
і нервово зустрітися з рештою.
Так. Не всі будуть тобі раді.
Добре, що ти взяв з собою небожа. Використаєш його як щит.
Я пожартував так само.
Я зараз лусну зі сміху. -Скажи?
Я саме збирався розповісти Г’юґо про день, коли Чед з Хулією влаштували...
Вечорини.
Шалений був день.
Як круто...
знов слухати історії столітньої давності.
Перестань кепкувати, Меміто.
Пошукав би краще роботу.
У твоєму віці я працював у пральні
і біля басейну, і вже майже отримав...
Без спойлерів.
Хоч Г’юґо й не зрозумів.
Гей. -Продовжуй.
Як я казав, Чед мав причини підозрювати Мемо.
ЗАПИС ГОЛЛІВУДСЬКОГО СВЯТА
Фабіану злили інформацію
між прямими репортажами о 18:00 та о 19:00.
Я переглядав відео, яке зняв наш оператор,
і побачив оце.
Фабіан розмовляє з Мемо.
Бум. Справу розкрито. Геніально ж?
Я як Джессіка Флетчер, тільки набагато молодший і такий же красивий.
Мені жаль, Максімо.
Він твій друг, але, думаю, Чед має рацію.
Це ще треба довести.
А то звільните Мемо, а потім виявиться, що справжній кріт і досі серед нас.
Слушно. Мемо ж сьогодні буде з нами.
Я добуду з нього зізнання.
Добре. З’ясуй усе, що зможеш.
Інакше завтра з самого ранку
я звільню Мемо. -А можна його звільню я?
Я після садівника більше нікого не звільняв. Прошу.
Звільняють лише дорослі. Ти ж знаєш.
Я мав за вечір очистити ім’я найліпшого друга.
І то були вечорини Чеда й Хулії.
Пробіжімося по плану вечорин.
Спершу вечеря в ресторані Ісабель,
потім ми з хлопцями граємо в карти,
а для дівчат мама забронювала величезний номер. Класно ж?
Так. Найбільше я чекаю на вечерю. Будуть усі свої, без чужих і психів.
Боже мій, Чед.
Келлі. -Авжеж, це я. Хто ж іще?
Келлі, це моя наречена Хулія.
Вітаю. -Хуліє,
Келлі – давня подруга з Лос-Анджелеса.
Давня подруга? Ми ж два роки зустрічалися.
То що...
Я була на ретриті на узбережжі й подумала:
«Келлі, а провідай Чеда.
Хіба те Акапулько далеко?»
І їхала сюди на таксі аж шість годин. Хто знав, що Мексика така велика?
Мене це теж здивувало. -Таке відкриття.
Я чудово відпочила, бо ми з Кайлом були такі зайняті,
що було не до медитацій.
Це був тижневий мовчазний ретрит. Уявляєте?
Цілий тиждень мовчати. -Я не уявляю.
У мене через п’ять хвилин масаж. Посидимо десь увечері?
Та, власне, ми...
Ми б радо... Але в нас сьогодні велика вечеря...
Так. -От і прекрасно.
Я залюбки прийду.
А ми з тобою космічні сестри.
І за день не наговоримося.
Так. -Так.
Одна з нас так точно.
Вибач.
Я збирався делікатно їй сказати: «Ні, ми сьогодні зайняті».
Але моє «ні» було таке делікатне, що було більше схоже на «так».
Ти не проти? Вона ексцентрична, але приємна.
Авжеж, я не проти.
Авжеж, я проти!
Нащо вона приїхала?
Чедові я довіряю, а їй – ні.
Саро.
Поможеш не підпускати її до Чеда?
Аякже! Може, й Ісабель з Максімо поможуть.
Дякую.
Гей, а...
як там у них усе?
Ну...
Вони постійно разом,
тримаються за руки,
сміються, цілуються...
Аж гидко.
Який красивий браслет.
Дарую.
Я знайшла його в готелі.
Буде плата за номер.
Ти впевнена? -Так.
Дякую!
Краса.
Тим часом
Естебанова мама вперше вечеряла з моєю.
Ти на вечері будеш у цій сорочці?
Так, мамо. Ми вже на вечері.
Може, підтримаєш мене?
Вибач...
Просто я думала, що ця вечеря для тебе важлива.
Вона важлива, мамо!
Я намагаюся справити на Нору враження.
Постарайся мене не критикувати.
Постараюся, синку.
Я теж хочу, щоб у вас склалося.
Дякую, мамо.
Бо вона для тебе надто хороша.
А ще тому...
що ти не молодшаєш.
Я відчиню!
Я забула сказати: до мене ненадовго заїде один мій друг.
Це ж дон Пабло Бонілья!
Дон Пабло?
Так. Ви знайомі?
Він мене не знає.
Зате я знаю його.
Дивись. Лови!
Ні-ні.
Відійди.
Ось із кого треба брати приклад.
От його мати точно ним пишається.
Він вродливий, відповідальний...
Так, мамо.
...і його поважають.
І він помагає керувати «Лас-Колінасом»!
Це престижніше, ніж автопарк.
І від нього, мабуть, не тхне вдома бензином.
Від нього пахне...
витонченістю!
Не сьогодні, дон Пабло.
Не сьогодні.
Не горбся, а то схожий на верблюда.
Глянь на гарну поставу дона Пабло.
Норо.
Не хочу переривати вашу вечерю,
але я завтра їду в Мехіко.
І хотів ще раз тобі подякувати...
за те, що помирила нас із сином.
Такі гарні, дякую.
Квіти! Який милий жест!
Шкода, що не лишаєтеся,
бо це вечеря на трьох.
Дякую.
Прошу, повечеряйте з нами, дон Пабло!
З радістю.
Я тобі поможу!
Чудово.
От-от почнуться вечорини Чеда й Хулії.
І це мій останній шанс переконати Чеда,
що Мемо не кріт «Espectacular».
А ось і наші голубки!
Гей. -Радий тебе бачити, Чед.
Яка ти гарна.
Проходьте.
Як життя, Саро?
Як живеться з Хулією?
Просто супер!
Вона дозволяє їсти цукерки, дивитися телик...
...перевіряє домашку, вимикає о восьмій світло
і змушує мене чистити зуби шість разів на день.
Радий, що в тебе все добре.
То ти ще не скоро повернешся додому?
Поки мама не прийме мене таку – ні.
Плюс, тепер я можу з усіма тут тусити!
Це точно! Супер!
Просто клас!
Благаю, не давай їй пити. -Не дам.
Моя колишня Келлі ніби як сама себе сюди запросила.
Не підпускай її до Хулії.
По-моєму, вона не хоче з нею сьогодні перетинатися.
Не підпущу.
Моя рятівниця.
«Ерміґо»,
у нас сьогодні важлива місія.
Якщо Мемо злив інформацію «Експак...»
«Ексспатула...» -«Espectacular».
Я так і хотів сказати.
Значить, тепер він грошовитий.
Він надто розумний, щоб цим хизуватися.
Тому нам треба уважно пильнувати найменші ознаки розкошування.
Найменші натяки на достаток.
Агов, оцініть мій новий костюм.
Мемо!
Кльовий вигляд, друже. -Дякую.
Ви не повірите, скільки я за нього заплатив.
Ані песо!
Помер мій кузен. І мені віддали весь його одяг!
Ви тут новенька?
Залюбки покажу вам усі цікавинки.
Наприклад, район моєї спальні...
Я заміжня.
А ми йому не скажемо. -А ви пустун.
Ні, таких пустунів, як я, у вас точно не було.
Гей!
Хлопці, хто готовий відриватися?
Я.
Флакіто, налий усім за мій кошт.
Я знайшов у кишені гроші!
Свято почалося.
Чед намагався довести, що Мемо – кріт.
Я намагався збити Чеда зі сліду Мемо.
Сара намагалася не підпустити Келлі до Чеда.
Ісабель намагалася не підпустити Келлі до Хулії.
Гектор намагався звабити Келлі.
А Мемо, схоже, сам собі рив могилу.
Космічна сестро, ану розповідай: коли ти відчула, що Чед – «той самий»?
Ну, я...
Бо між нами з Кайлом відразу спалахнула іскра.
Боже, ти б полюбила Кайла. Ми з ним теж геть різні.
Він з Енсіно, а я з Санта-Моніки,
але ми одне одного кохаємо.
Келлі, Чед хоче з тобою поговорити.
Розкажу Чеду про Кайла.
Стривай...
Ні, Ісабель.
Хлопці. -А замовмо їжу.
Давайте, хороша думка. Хтось хоче «кріт-лети»?
«Кріт-лети»? -Що?
Мемо?
А, ти про котлети.
А знаєш,
сьогодні ж твій день, твоє свято.
Хай буде по-твоєму.
Люблю «кріт-лети». Я й сам як «кріт-лета».
Іноді я з'їдаю так багато «кріт-лет», що мене можна назвати містер Кріт.
А він кумедний. -А він кумедний.
Ти ба. Ми одночасно сказали те саме.
Ви ніби читаєте мої думки. -Я можу. Я ж емпат третього рівня.
Ого. -Еге ж.
А що таке «емпат»?
Чед, любчику, на тобі прикраси з різних металів.
Не можна носити на руці й золото, й срібло.
Невже? -Саро.
Приведи Келлі сюди!
Бігом!
Сарина англійська
була як твоя іспанська: поганенька.
Вона пам’ятала лише речення, які вчили на уроках англійської.
Привіт. -Привіт.
Як вас звати?
Келлі. А тебе як?
У мене є жовтий олівець.
Не знаю, що й сказати.
Ходімо туди. -Ну добре, добре.
Я така популярна.
Мемо, то ти зізнаєшся у «кротярстві»?
Винний за всіма пунктами.
«Винний за всіма пунктами».
А ти теж медитуєш? Чи тільки Чед?
Та ми таким не цікавимося.
Серйозно? Дивно.
А коли ми зустрічалися, він так любив медитувати.
Так само як бути вегетаріанцем.
Тут найкраще м'ясо.
Я на секундочку. -Я з тобою.
Ну добре. Тут посиджу.
Ні, Саро.
Мемо. Мемо.
Таке смачне, жирне й з хрящами. -Треба поговорити.
Гей.
А чому я ні разу не чула про медитації?
Ти мене питаєш? Медитації практикують уже тисячі років.
Коханий, я не про це.
Максімо, ти пригощаєш.
Перестань привертати до себе увагу.
А що таке? -Тільки не панікуй.
Я не буду панікувати.
Даян з Чедом думають, що ти – таємний агент «Espectacular».
Що?! Ні!
У МЕНЕ ПАНІКА!
Максімо.
Боже, я ж назвав себе «містером Кротом»!
Мене ж звільнять!
Як я зароблятиму на життя?
Доведеться продати цей костюм
і туфлі,
а може, й своє тіло...
Спокійно ти. Я знаю, що ти не кріт.
Я зніму з тебе підозру.
Спитаю, чому тебе бачили з Фабіаном Соларесом,
а ти скажеш правду:
він до тебе підійшов, а ти не схотів з ним говорити.
Добре.
Він підійшов, а я не схотів з ним говорити.
Легко. -Легко.
Ходімо.
Ой, ні, Максімо.
Я нервуюся.
Дихай.
Добре.
Забудь, мала. Медитації – то був такий період.
Як той, коли я був брюнетом.
Я й про це розкажу, а сьогодні розважаймося, добре?
Добре. Я зараз.
Стій. -Що?
Що це за одна?
Це Келлі. Чедова колишня.
Чедова?
Чорт. Я не можу знов так з ним вчинити.
Як вчинити? З ким?
Та ні з ким! Забудь.
Я вже вирішив знов так вчинити.
План такий.
Ти спитаєш Келлі, як вона,
і хай що вона відповість, ти скажеш:
«Це нагадало мені,
що найефектніше в Гекторовому тілі – це його...»
Я такого не казатиму.
Прошу, Хуліє. Поможи, а я поможу тобі...
Допоможи мені.
Мені сьогодні потрібна перемога.
І цю перемогу звати Кеті.
Келлі.
І цю перемогу звати Келлі.
Ти зможеш. -Я зможу.
Мемо, а ти що, вчора говорив з Фабіаном Соларесом?
Річ у тому, що, чесно кажучи, про вчорашнє
я серйозно думаю, що так.
Бачте, іноді я
роблю таке, що не збирався, але це все одно стається.
І це нормально. Нормально.
Бо таке вже життя. У житті так буває.
Ти ризикуєш і робиш помилки,
але ти не хочеш їх робити.
А я завжди роблю так, як годиться,
тобто якнайкраще для готелю, чого я ніколи не не роблю.
А це ж невинність. Так.
Мемо, розтринькувач.
Ну як? Я його переконав?
О, ти його переконав.
До мене виявляє інтерес один ваш працівник.
Дивина. Я ж заміжня. І щаслива. Так йому й сказала.
Я дуже-дуже щаслива в шлюбі. Чесно, дуже-дуже щаслива.
Піду так йому і скажу, щоб від мене відстав.
О, ні.
Мій кіт на ліжку.
Хотіла б я знати, що це означає.
Хочеш випити?
Як пройти до бібліотеки?
Так!
Чекай, Максімо. А Сара не проти, щоб він почув, що було далі?
Слушна думка.
Г’юґо, не розуміючи одна одну,
Келлі й твоя мама знайшли те єдине, що їх зблизило.
Апельсиновий сік!
Та ну тебе. Я знаю, що вони пили насправді.
Розповідаю тут я. І я кажу, що то був апельсиновий сік.
...і я йому сказав:
«Мені байдуже, в якій країні ви президент.
У нашому басейні голяка не плавають».
Молодець.
Зі мною теж таке було,
тільки замість президента був один п’яниця,
а замість басейну – автопарк.
Знов ти зі своїм автопарком.
А знаєте, мій син не завжди хотів бути механіком.
Він хотів бути борцем.
Мамо, це нікому не цікаво.
Усі хлопчаки, коли виростуть, хочуть бути борцями.
Так, а він хотів ним стати у 28 років.
Називав себе
«Білка-месник!»
Мамо! Можна тебе на два слова?
Авжеж, можна.
Що таке?
Даруйте.
Ти, мабуть, уже не дочекаєшся відпустки.
Передай Віктору привіт.
Це не відпустка.
Я туди переїжджаю.
Ти їдеш з Акапулько?
Пора мені бути поряд з сім’єю.
Усі наші колишні чвари
тепер здаються такими незначними.
Я більше не хочу гаяти час вдалині від сина й онука.
Сім'я – найважливіше в житті.
Дякую, що допомогла мені це згадати.
Я дуже рада.
Вибачте. Нам з мамою треба було поговорити.
Дон Пабло, якби ж мій син був схожий на вас.
Він надто чутливий!
Мамо, відійдімо ще раз!
Що тепер?
На святі в ресторані
Сара з Келлі налягали на апельсиновий сік.
А решта гостей розважалася.
Я розповів Ісабель про свої проблеми з «Espectacular».
Через мене можуть звільнити Мемо.
І я не знаю, як усе владнати.
Я жахливо почуваюся.
На кого я там перетворююся?
Вибач, що вивалив на тебе свої проблеми.
У дона Пабло поради вже не попросиш.
Ну...
Може, в дона Пабло таки є для тебе порада.
Яка?
Звільняйся з «Лас-Колінаса».
Якщо тебе не влаштовує, ким ти там стаєш,
то працюй у нас.
Тут усе простіше.
Ісабель мала рацію.
Якщо я звільнюся з «Лас-Колінаса», це розв’яже мої проблеми.
У ту мить, Г’юґо,
я уявив майбутнє в ресторані з Ісабель.
Ісабель запропонувала мені те, що я шукав,
але...
чи я на це наважуся?
Не знаю. Якби ж всесвіт дав мені знак.
Максімо, знаків не існує.
Є або цей шлях, або цей.
Всесвіту байдуже, який з них ти обереш.
Піду скажу Флакіто виносити торт.
Ой боже. А я й не помітила.
Не помітила, що придавила дверми волосся!
Можна скористатися телефоном? -Знаю.
Відтоді я ті вітаміни не п’ю.
Ходімо на пошту. -Це правда.
А ви, бачу, подружилися.
Нам так весело.
Я ще так не веселилася.
Саро.
Ти що, пила?
Так. -Так.
Трохи апельсинового соку...
з яблучним соком.
І чарку журавлинного соку.
Ох і міцне пійло!
Ой боже.
Я не щаслива в шлюбі.
Ну все, Мемо. Досить цих ігор.
Подивися мені в очі й скажи правду.
Це ти розпатякав таємниці «Експат»... «Експарк»...
«Espectacular»? -Це був ти!
Ні. Клянуся, не я. Я не знаю ніяких таємниць.
Аякже. -А якби й знав,
тримав би їх при собі. Я стільки всього знаю, але нікому не розказую.
Лупе не вміє плавати. Підлітком Бето був попзіркою.
А в Даян був роман з... -Що?
Роман? З ким?
Між нами нема зв’язку.
А хіба Кайл не «той самий»? -Ага, той самий козел.
Він стільки всього про себе не розказав,
а це ж найгірше –
вийти заміж і дізнатись, який він насправді.
Якщо маєш хоч крихту сумніву, то заміж не виходь.
Ти що, п’єш сік?
Тобі ще рано пити сік!
Тільки Максімо не кажи.
Я переплутав.
Я сказав «роман»? Я мав на увазі роман.
Це одне й те саме слово. -Так.
Чед, той роман був для твоєї матері несерйозний.
Він нічого не означав. Роман був ні з ким і ні про що.
Ні з ким і ні про що. Ні з ким і ні...
Роман був зі мною!
І то було серйозно.
Ах ти ж сучий син. -Ні. Благаю! Перестаньте!
Гекторе, щоб було по-чесному,
хай Чед переспить з твоєю мамою. -Га?
Що? -Ні. Невдала думка.
Ми ж споріднені душі, а я його навіть не знаю.
Хіба я не заслуговую чуйного й чарівного чоловіка?
Г’юґо, я викинув браслет в океан,
та якимось чином всесвіт його повернув.
Як ти міг мати секс з моєю мамою?
Ні, Чед, клянуся. У нас не було сексу.
У нас було кохання.
Я зараз.
Максімо.
Усе добре?
Звідки в тебе цей браслет?
Твоя сестра знайшла його в басейні.
Такий красивий.
І з прекрасним написом.
«Оце і є щастя».
Як ти знав?
Це слова Вірджинії Вульф.
«Він не міг їй сказати, що любить її.
Він тримав її руку.
І думав: "Оце і є щастя"».
Я купив його для тебе.
Добраніч.
Мамо, я допоможу Норі прибрати.
А ти йди, побачимося вдома.
Я залюбки вас проведу додому.
Мене проведе сам дон Пабло Бонілья.
Шкода, що я живу так близько!
Приємної прогулянки.
Дякую!
Вибач за маму.
Естебане.
Твоя мати буває...
до тебе сувора.
Але ти став саме таким
чесним, працьовитим і вродливим чоловіком,
як вона й хотіла.
Ти серйозно?
Я питаю, бо...
Ще не пізно...
Ти неймовірна жінка.
І легко знайдеш собі
успішного чоловіка, як дон Пабло.
А нащо мені успішний?
У мене ж уже є
«Білка-месник»!
Що я накоїла? У мене ж є чоловік.
То таке.
От у мене дівчина на відстані.
Я жахлива дружина.
Ти не жахлива. -Чесно? Ти так думаєш?
Ні, що ти робиш? Ти таки жахлива.
Я вже хочу додому.
Добре. Я проведу тебе до Хулії.
Ні, до себе...
Так, до Хулії.
Бий мене так сильно і скільки хочеш.
Болючіше, ніж від твоєї мами, не буде.
Стривай, вона тебе скривдила? -І сильно.
Якби ж вона відчула біль, якого завдала мені.
І ти не можеш оговтатися після того, як вона тебе кинула?
І ти хотів би їй помститися?
Не сумуй, старий. Скоро твої страждання скінчаться.
Я був би тобі чудовим вітчимом.
Я купив тобі цей браслет торік, коли ми поцілувалися.
А коли ви заручилися, я викинув його в океан.
Чому ти не сказав про свої почуття?!
Я намагалася з тобою поговорити,
але тобі наче не було до нас діла.
Мені завжди було діло.
Та ти сказала Чеду «так».
Я мусив забути про свої почуття,
про наш поцілунок...
Треба було б. Та я не зміг.
Ми сказали, що поцілунку не було.
Авжеж, був!
Ми поцілувалися, і я ту мить ніколи не забуду.
Я теж не забуду.
Усе нормально?
Так, ми просто розмовляли.
А може, вже розійдемося по домах?
Так. -Так.
Стривай. Ви з Хулією розмовляли біля ресторану.
А ми стояли біля ресторану,
і ти попросив Джо перевірити, чи та таємнича особа вдома.
Хіба? Не пригадую такого.
Так!
Ти уникаєш зустрічі не з Ісабель, а з Хулією.
Ти хочеш з'їздити до неї.
Пора вже твоєму дядькові розповісти тобі про...
Я сказав: без спойлерів.
Та добре.
Це що...
Цей браслет був знаком від всесвіту, який я так шукав.
Завдяки йому ми з Хулією зізналися одне одному у своїх почуттях.
Але що ми могли зробити?
Добраніч.
Тим часом Чед був упевнений,
що він теж знайшов те, що шукав.
Що це за свято таке?
Мемо, ти поза підозрою.
Я знаю, хто справжній кріт. Тепер це очевидно.
У нього був час і мотив.
Вочевидь, це Гектор.
Чед, я маю зізнатися...
це дуже логічно.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова