Paklausyk manęs.
Patikėk manim.
Ji labai apsidžiaugs tave pamačiusi.
Nežinau, ar galiu su ja susitikt.
Aišku, kad gali.
Esi Maksimas Galjardas. Tu viską gali.
Pasimatysim rytoj per dono Pablo atminimo vakarą, senas bičiuli.
Gerai.
Iki.
- Viso, Memai. - Viso.
Myliu tave.
Tai su kuo ruošiesi pasimatyti - su Chulija ar Izabele? Pasakyk, nagi.
Su savo gyvenimo meile.
Vadinasi, su Chulija.
Arba su Izabele.
Žinai, ką? Tai jau darosi nepakeliama. Tęsk savo istoriją.
Puiki mintis, Džo.
Taigi, pradėjau dirbti Izabelės šeimos restorane.
Iš visų jėgų stengiausi nerodyt savo liūdesio.
Bet kad ir kaip stengiausi,
negalėjau išmest iš galvos viešbučio.
Vėl apie jį galvoji?
Kažkaip turi palikti
Las Kolinasą praeityje…
Žinau.
Tiesiog sunku tai padaryti, kai matau jį prieš save.
Tavo priešpiečiai.
Ačiū.
Nieko nepamiršai?
Taip.
Nusiėmiau, kai ploviau indus.
Viskas gerai?
Taip.
Tiesiog…
Mes su Čadu…
nutraukėme santykius.
Atšaukėme vestuves.
Tik dar niekam nesakėme.
Man reikia truputį daugiau laiko.
Mano šeima bus priblokšta, kai jiems pasakysiu.
Jie taip džiaugėsi, kad ištekėsiu už amerikiečio.
O kaip tu pati dėl to jautiesi?
Man liūdna, bet…
Žinau, kad taip bus geriausia mums abiem.
Tada sveikinu!
Ačiū.
Tik nieko nesakyk savo broliui.
Aišku, kad nesakysiu. Nesijaudink.
Tik ir ieškau priežasčių, kad nereikėtų su juo kalbėtis.
Iki greito.
Pamiršai raktus…
Ką čia darai?
Mano tėvai surado mūsų laiškus,
ir tėtis kaip reikiant supyko.
Pasiskambinau savo šiuolaikiškai tetai, kuri gyvena Oachakoje,
ketinu bėgti iš namų ir apsigyventi pas ją.
Nieko sau.
Tau gerai.
Aš tavęs labai ilgėsiuosi.
Ilgėsiesi manęs?
Ne!
Teta pakvietė ir tave atvažiuoti.
Galėtume ten gyventi kartu!
Privačiai.
Viešumoje turėsime elgtis kaip draugės.
Arba kaip mylinčios seserys.
Ką pasakysi?
Na…
kas čia mane laiko?
Maksimas turi savo gyvenimą.
Nuo tada, kai išėjau iš namų, nė karto nesikalbėjau su mama.
Jai būtų tas pats, manau.
Taigi…
tu sutinki?
Taip! Taip ir padarykim!
Tikrai nusprendei išvykti?
Gal pagalvosi dar kartą?
Nė už ką. Pakankamai ilgai gyvenau po tavo padu.
Grįžtu į Los Andželą. Pradėsiu savo gyvenimą.
Kur konkrečiai tu pradėsi tą savo naują gyvenimą?
Tavo bute Beverli Hilse.
Ir kaip tu ten nuvyksi?
Man prireiks tavo mašinos raktelių.
Na, dėl manęs gali nesijaudinti. Mane paliko trys svarbiausi darbuotojai,
bet nuo to šis viešbutis nesugrius,
nes esu stipri nepriklausoma moteris,
ir niekas man… Dieve šventas.
Aš klydau. Čia viskas griūva.
Grįžtu į lovą.
Nieko sau!
Nors pasielgiau sąžiningai
ir prisipažinau Dajanai, kad išdavikas esu aš,
Memas nebuvo nusiteikęs man atleisti
už tai, kad parsidaviau „Espectacular“.
Memai! Sveikas.
Seniai tavęs nemačiau.
Taip. Žinau. Esu labai užsiėmęs prie baseino. Tie svečiai tokie išrankūs.
Buvo malonu pasimatyti. Galėtume kada susitikti. Išgerti.
Draugiškai pasikalbėti. Perduok labų dienų savo šeimai, iki!
Viskas gerai?
Tu teisi. Man laikas pamiršti Las Kolinasą.
Dabar mano vieta yra su tavim ir tavo šeima restorane.
Na, ir puiku, nes…
Pasivogiau, kad atšvęstume.
Pakartok, Betai.
Žmonės, ką man daryt su savo gyvenimu?
Esi turtingas baltaodis, gali daryti, ką nori, ir kada nori.
Pamaniau, kad pabėgsiu nuo mamos į Los Andželą,
ir nors jos tenai nebus, ji vis viena bus šalia.
Aš irgi jaučiuosi pasimetęs.
Prie baseino buvo smagu, o dabar sėdžiu užsidaręs kabinete.
Vienintelis žmogus, su kuriuo galiu flirtuoti, esu aš pats.
Bet man nieko neišeina.
Aš ilgiuosi savo geriausio draugo.
Bet negaliu atleisti, kad jis parsidavė „Espectacular“.
- Tas idiotas. - Jis nuėjo per toli.
- Tai jau tikrai. - Aš nežinau, ko noriu.
Nesidžiaugiu tuo, ko norėjau.
Noriu to, ko nenoriu.
Jums reikia paukštelio.
Paukštelio.
Paukštelio?
Meksikoje gyvuoja sena tradicija dėl ateitį nuspėjančių kanarėlių.
Rimtai? Kalbantis paukštelis?
Ne, čia tau ne „Sezamo gatvė“.
Jis ištraukia iš dėžutės kortelę.
Buvo viena legendinė kanarėlė, kuri niekada neklydo.
Bet norint tą paukštelį surasti,
reikėjo kantrybės.
Reikėjo sėkmės.
Reikėjo…
Tūkstantis pesų.
Gerai jau. Čadas sumokės.
Gerai, kur mums surasti tą paukštelį?
Paukštelio nereikia ieškoti. Paukštelis jus pats susiras.
Na, o aš, pagaliau nusprendęs pamiršti Las Kolinasą,
visa galva pasinėriau į darbą restorane.
Sevičė yra puikus pasirinkimas,
bet „ypatingoji lėkštė su jūros gėrybėmis“ yra mūsų slaptas patiekalas…
Taip, skamba viliojančiai.
Kodėl ne?
Darbštuolis Maksimas Galjardas.
Aname darbe kai ko išmokau.
Tiesą sakant, norėjau jums pasiūlyti kelias idėjas, kai turėsite laiko.
Įdomu. Nekantriai lauksiu.
Puiku.
Mūsų santykiai su Izabele irgi įsibėgėjo.
Sakyk, jei galėtum rinktis, kur gyventi,
ką pasirinktum?
Žinai tą namelį su palmėmis dengtu stogu ir apsodintą bugenvilijomis,
kuris stovi už trijų kvartalų nuo čia?
Rinkčiausi ten.
Iš visų vietų pasaulyje…
…už trijų kvartalų nuo čia. Taip.
O tu?
Aš turėsiu daug namų.
Ir jeigu pasielgsi teisingai,
perkelsiu namelį, kuris tau taip patinka, į kurią nors savo privačią salą.
Tuo tarpu
naujasis dono Pablo gyvenimas Meksike
nebuvo toks sklandus, prie kokio jis buvo pripratęs.
Šiandienos tvarkaraštis bus toks.
Dešimtą - pusryčiai.
Vienuoliktą - knygelė su paveikslėliais.
O pusę keturių - žaidimai.
Ar tai tikrai būtina?
Taip.
Jei salotos patiekiamos po pagrindinio patiekalo,
šakutė salotoms dedama toliausiai kairėje lėkštės pusėje.
Tėti…
Jis dar nevalgo kieto maisto.
Tėti, ką tu darai?
Šuniukas gauna tai, ko šuniukas nori.
Kviesk savo draugus
ir nerėkauk čia. Išgąsdinsi paukštelį.
Sveikutė!
Ką čia darai?
Šiaip tu manęs niekad nelankai!
Aš tik norėjau…
Pažiūrėt, kaip tau sekasi.
Žinau, kad pastaruoju metu tau nelengva.
Bet dabar viskas gerai
ir bus tik dar geriau, tiesa?
Kodėl taip kalbi?
Tu miršti?
Aš mirštu?
Ne!
Tik norėjau įsitikint, ar tau viskas gerai.
Gyvenime.
Su Izabele…
Taip. Viskas gerai. Gyvenimas yra puikus. Izabelė puiki. Viskas gerai!
Šiandieninis firminis patiekalas - nelabai vykęs. Bet visa kita - puiku!
Sužinojau paslaptį, bet negaliu tau sakyti!
Na… galėtum ją suvaidinti?
Taip, tokiu atveju, manau, nesulaužysiu pažado.
Gerai, dėmesio.
Čadas nusikirpo plaukus? Nieko sau naujiena…
Čadas susilaužė koją?
Čadas kirposi plaukus ir susilaužė koją!
Čadas ir Chulija išsiskyrė…
Taip.
Nieko sau.
Tai iš tikrųjų įvyko.
Bet…
Man tas pats.
Esu čia laimingas… dabar mano gyvenimas yra čia.
Ką gi. Gerai.
Myliu tave.
Ate.
Tikrai žinai, kad aš nemirštu?
Čia mano pusbrolis Luisas. Jis labai drovus, tad kalbėsiu už jį.
Šiandien gausit atsakymus į visus savo klausimus.
Šiandien gausite atsakymą į vieną savo klausimą.
Kai užduosite savo klausimą, paukštelis ištrauks kortelę.
Tai, kas parašyta kortelėje, turi likti paslaptyje. Aišku?
Taip.
Sveikas, paukšteli. Esu Memas Rejesas.
Mano klausimas toks. Kaip galiu toliau draugauti su Maksimu,
kai jis šitaip pasikeitė?
Nuo ko pradėti, paukšteli?
Visada norėjau tapti baseino vadovu.
Turiu įtakos, turiu savo kabinetą, permiegojau su Čado mama…
Šito galėtum ir neminėti.
Bet nesu laimingas.
Kur man, baseino vadovui, rasti laimę?
Ką man daryti, kai grįšiu į Los Andželą?
Paukštelis pasakė tiesą.
Tiesa negarantuojama. Paukštelis - tik žaidimas.
Pinigai negrąžinami.
Dabar jus paliksime su jūsų slaptais atsakymais.
Eime.
Parodysim vienas kitam korteles?
Žinoma.
Vis viena nesuprantu, kas parašyta mano kortelėje.
„Užduodi neteisingą klausimą“.
- Kas čia parašyta? - „Užduodi neteisingą klausimą“.
Taigi… Taip… Gerai. O kas parašyta kitose?
Ne. Visose kortelėse parašyta „Užduodi neteisingą klausimą“.
Ką tai turėtų reikšti?
Tai reiškia, kad visos kortelės yra vienodos. Lupė mus išdūrė.
Aš jai daviau tūkstantį pesų!
Žinot, ką? Einam, atsiimsim pinigus
ir pasidalinsim juos po lygiai į tris dalis.
- Gerai. - Gerai.
Gerai! Pala, minutėlę. Tai mano pinigai!
Lupe, reikalauju atsakymų!
Ačiū Dievui, jos čia nėra.
Aš turbūt pasikarščiavau.
Taigi…
Ačiū, kad skyrėte man laiko.
Taigi, radau puikią vietą Kaletoje.
Kam man reikalinga ta vieta?
Antram restoranui.
Kam man reikalingas antras restoranas?
Kad uždirbtumėte daugiau pinigų!
Kam man reikia daugiau pinigų?
Kad atidarytumėt trečią restoraną!
Atsiprašau, negi nenorite daugiau?
Turėjome „daugiau“ San Diege. Ir nebuvom laimingi. Man gerai taip, kaip yra.
Bet aš pažįstu Rikardą Verą. Jis galėtų investuoti…
Ne, vaikine.
Tiesą sakant, tą išgalvotą lėkštę su jūros gėrybėmis tu įsiūlei
mūsų dviem ištikimiausiems lankytojams.
Nuo tada jie pas mus nebesilanko. Taigi…
Prašau, daugiau to nedaryk.
Bet juk pats sakėt, kad aš „darbštuolis“.
Tai buvo ne komplimentas.
AUTOBUSŲ STOTIS
NEPALIKITE BE PRIEŽIŪROS SAVO DAIKTŲ
SVEIKI ATVYKĘ
Netikiu, kad išvažiuojam…
Sara?! Čia tu?
Ką čia darai?
Pardavinėjat lagaminus?
Ne. Mes išvažiuojam į Oachaką.
Sara, galiu su tavim šnektelėti?
Atsiprašysiu.
Atsistosiu į eilę.
Negali taip pasielgti su savo mama. Tu sudaužysi jai širdį.
Ne, aš jai nė kiek nerūpiu.
Dar ir kaip rūpi.
Vakarais ji sėdi tavo kambaryje ir verkia,
spėliodama, ar kada nors grįši namo.
Ji labai liūdi.
Todėl liūdžiu ir aš.
Patikėk, tu nė neįsivaizduoji, kaip ji tavęs ilgisi!
Ji… tikrai?
Sara, paskubėk!
Pasirūpink mano mama.
Klausau?
Sara netrukus sės į autobusą ir išvažiuos su Roberta į Oachaką!
Žinau, kad jūs susipykusios, bet jei nenori prarast savo dukters,
tučtuojau atvyk į autobusų stotį. Paskubėk.
Jau išeinu, bet man iki stoties - penkiolika minučių kelio.
Pažadu tau,
kad šito autobuso aš neišleisiu.
Beje, čia skambina Estebanas.
Ačiū.
Aš nenuvilsiu Noros.
Vinis!
Šioje padangoje kyšo vinis! Reikia pakeisti autobusą!
Nagi, Benitai.
Negali statyt į pavojų keleivių.
Nesuprantu. Kodėl tavo tėtis nenori nieko keisti?
Kam ką nors keisti, jei ir taip viskas gerai?
Mano tėtis laimingas. Mes laimingi.
Argi to negana?
Negi nenorite daugiau?
O kam?
Tiesiog… daugiau yra daugiau. Aš nuolat galvoju apie ateitį.
Žinau.
Bet jei nuolatos galvoji apie ateitį…
vadinasi, negyveni dabar.
Ir tai yra kančia…
nes gyvenimas yra gražus.
Kaip gerai, kad atsirado kitas autobusas.
Greitai būsime Oachakoje ir galėsim daryti, ką norėsim!
Kas negerai?
Nežinau, ar teisingai elgiuosi.
Apie ką tu?
Nežinau, ar galiu išvažiuot.
Aš išvažiuoju. Neturiu kitos išeities.
Žinau!
Nesvarbu, ką aš nuspręsiu, vis viena turėsiu atsisveikint su mylimu žmogum.
Nežinau, ką man daryti.
Aš lipu į autobusą.
Jei nevažiuosi su manim, gali nutikt taip, kad daugiau niekada nepasimatysim.
Tu teisi.
Viskas beprasmiška.
Tas kvailas paukštis ir taip nebūtų man padėjęs ištrūkt iš to sumauto kabineto.
Net ir kartu su puse Maksimo arbatpinigių
uždirbu mažiau, nei dirbdamas prie baseino.
Nematau jokios išeities.
Taip. Negaliu grįžt prie savo gyvenimo Beverli Hilse ir būti laimingas.
Ten yra baisu.
- Ką pasakei? - Ne, ką tu pasakei?
- Aš pasakiau „ką tu pasakei?“ - Ne, prieš tai.
- Kad Beverli Hilse yra baisu. - Ne, dar prieš tai.
Jis pasakė, kad tai - beprasmiška.
Ne, tarp tų dviejų dalykų.
Maksimas tau atiduodavo pusę savo arbatpinigių?
Taip! Sutikau tave įdarbinti tik su ta sąlyga. Mes taip susitarėm.
Maksimas tai padarė dėl manęs?
Nors jam pačiam reikėjo pinigų?
Jis nepasikeitė. Jis yra tas pats Maksimas.
Tu sakei, kad negali grįžt į ankstesnį gyvenimą ir būt laimingas,
o aš galiu.
Galėčiau vėl dirbti eiliniu, bet labai gražiu patarnautoju prie baseino.
Labai gerai, taip. Judu išsprendėte savo problemas.
O ką man daryti? Aš negaliu būti ten, kur esu,
ir negaliu būti ten, kur buvau…
Klausyk, kodėl tau neišvykus ten, kur nesi niekada buvęs?
Pakeliauk po pasaulį, surask save.
Arba galėčiau…
Kodėl man tiesiog nenuvykus ten, kur nesu buvęs?
Galėčiau keliauti po pasaulį, surasti save.
Daryčiau ne tai, ko nori kiti.
Nei mama, nei paukštelis…
Bet tai, ką pats sugalvojau.
- Tiesą sakant, tai pasiūlė Memas… - Tegul būna, kad jis.
Žmonės, mes ką tik išsprendėm vieni kitų problemas?
Tikrai taip.
Idiotai.
Štai tavo dalis nuo šimto pesų, kuriuos jie sumokėjo.
Ji išvažiavo.
Žinau.
Viskas bus gerai, neliūdėk.
Atleisk man už viską, ką pasakiau. Nenoriu tavęs prarasti.
Šitaip tavęs pasiilgau.
Ir aš. Man nederėjo taip su tavim kalbėti…
Viskas gerai, širdele.
Viskas liko praeityje. Daugiau niekada tavęs nepaleisiu, saule mano.
Eime namo.
Mano gražuolė.
Sveikutė.
Labas.
Kaip sekas?
Na, aš…
Aš girdėjau, kad išsiskyrei su Čadu.
Tavo sesuo tau pasakė? Taip ir maniau, kad ji išplepės!
Patikėk, ji nepasakė nė žodžio.
Noriu paklausti…
Ar judu su Čadu išsiskyrėt…
dėl mudviejų?
Tu rimtai?
Dabar tai tau labiausiai rūpi?
Taip, žinoma! Mudu kalbėjomės per jūsų šventę,
o tada iškart kitą dieną…
Ne! Mes išsiskyrėm ne dėl tavęs, aišku?
Žinau, tau turbūt sunku tai suprasti.
Bet, ne, mes su Čadu turėjome kitų problemų.
Bet sakei, kad jis…
Klausyk… Aš ką tik išsiskyriau po trejų metų draugystės.
O tu susitikinėji su mano drauge, ir tai yra puiku.
Todėl gali palikti mane ramybėje?
Tai yra mano gyvenimas… ne likimas.
Tuomet kodėl tebenešioji mano apyrankę?
Šitą?
Tai - tik apyrankė.
Sveiki.
Važiuojam?
Tai bent staigmena.
Galiu užeiti?
Prašau.
Kaip tu gerai žinai, man sunku pripažinti, kad aš klydau.
Atleisk man.
Aš turėjau atsižvelgti į tavo poreikius.
Elgiausi savanaudiškai.
O be tavęs…
Be tavęs aš Las Kolinase nesusitvarkau.
Ar yra nors menkutė galimybė susigrąžinti savo partnerį?
Partnerį?
Taip, partnerį.
Pasikalbėjau su p. Vera, ir jis sutinka skirti tau nedidelę dalį viešbučio akcijų.
Kaip dalinis savininkas,
galėsi skirti sau tiek atostogų, kiek norėsi.
Žinoma, išskyrus didžiąsias šventes.
Jau seniai turėjau tau tai pasiūlyti.
Dajana, esu sujaudintas.
Bet man reikia pagalvoti.
Jis jau pagalvojo.
- Jis sutinka su jūsų pasiūlymu. - Viktorai.
Ne, tėti, klausyk, aš džiaugiuosi, kad gyveni su mumis.
Bet aš žinau, kaip tu brangini Las Kolinasą.
Tau nereikia rinktis viską arba nieko. Mes visada būsim čia.
Galėsi atvažiuoti, kada panorėjęs.
Tiesą sakant, kartais ir mes norim pagyventi vieni.
Sutinku su juo.
Turbūt.
Na, tuomet už mano šviesią ateitį Las Kolinase.
Siūlau nutraukti santykius.
Ką?
Kodėl?
Nežinau. Mūsų požiūriai į gyvenimą skiriasi.
Tu esi Vėžys, aš - Vandenis. Tau patinka saulėlydžiai, man - saulėtekiai.
Judu su Chulija mylite vienas kitą.
Dėl tokių štai paprastų dalykų.
Judu nebuvot sąžiningi su manim,
neprisipažinot, kas tarp judviejų vyksta.
Turbūt todėl, kad ir patys nežinom, kas tarp mudviejų vyksta.
O tai yra didžiulė problema, kai bandai kurti santykius su kitu žmogum,
nemanai?
Tu man labai patinki, Izabele.
Žinau.
Bet tau reikia planuoti savo ateitį.
O aš grįšiu į dabartį. Taigi…
Jaučiuosi siaubingai.
Patikėk. Niekada nenorėjau tavęs užgauti.
Na, kartais santykiai nutrūksta, kad po to taptų dar tvirtesni.
Tuo tarpu…
Lik sveikas, Maksimai Galjardai.
Taigi, Hjugai,
ir aš, kaip toje pasakoje,
negalėjau pasirinkti, ko noriu, tad likau prie suskilusios geldos.
Be Las Kolinaso ir be „La Marea“.
Be Chulijos ir be Izabelės.
Viską, ką turėjau gero, gyvenimas iš manęs atėmė.
Laimei, netrukus jis kai ką man sugrąžino.
Jaučiuosi siaubingai. Hektoras pasakė apie arbatpinigius.
Turėjau žinoti, kad elgiesi sąžiningai.
Atleisi man?
Tik jei daugiau niekada manęs nepaliksi.
Būsiu su tavim amžinai.
Kodėl tu gatvėje?
Na, Izabelė ką tik mane metė, išvarė iš mašinos
ir turbūt atleido mane iš darbo.
O Chulija pasakė, kad nėra vilties, jog kada nors būsime kartu.
Panašu, kad tau reikia tavo Memo.
Reikia.
O tau reikia Maksimo su sudaužyta širdim ir neturinčio darbo?
Taip.
Man patinka problemos.
Sarape?! Tu namie?
Sara man papasakojo apie savo planą pabėgti
ir apie didvyrišką Estebano poelgį.
Ir nors diena buvo labai nesėkminga,
dabar man tai neberūpėjo.
Mano šeima vėl buvo kartu.
Aš tokia laiminga, kad mes vėl visi kartu.
Ką padariau? Nepyk.
Tu sutaisei daugybę daiktų šiuose namuose,
bet tai, kad sugrąžinai man šeimą,
yra nuostabiausias dalykas, kokį kas nors yra padaręs.
Noriu, kad čia būtum visada, ne tik tada, kai kas nors sulūžta.
Ką nori tuo pasakyti?
Manau, mums reikėtų susituokti.
Nieko nenoriu labiau, kaip nugyventi su tavim savo gyvenimą.
Ar tai reiškia „taip“?
Taip!
Sveikinu!
Gyvenimas ne visada pasisuka taip,
kaip tu norėtum.
Bet jis moka nuvesti tave ten, kur turėtum būti.
IŠNUOMOJAMA
sveikas atvykęs į mano pirmuosius namus.
Išvertė Laima Banionienė