ODVÁŽNÁ VAIANA 2
Neboj se. Je to jen skok daleký.
Hodně.
Já tě sem plout nenutila.
Ještě malý
kousek.
Heiheii?
Kde ses tu vzal?
Slyšíš něco?
Musí existovat i jiné národy.
Jiné vesnice…
A jednou se třeba někdo ozve?
Celý ty.
Heiheii!
Ty můj milý geniální kohoute!
Tohle je úžasné!
Na co tu čekáte?
Plujem domů!
Jsme zpět!
Už jenom pár chvil krátkých
A budem zase zpátky
Ten ostrov na obzoru Já moc dobře znám
Pluj vpřed!
Ze své cesty oceánem
Pro vás nový příběh máme
Skrývá se v něm dávné poselství
Říkám vám, že jsme
Ti, kdo jsme měli být
Dokud budu žít
Plout chci po mořích!
- Pluj vpřed! - U nás každý najde práci
Lítáme jako draci
Domky tu všichni staví
- A zdá se, že je to baví! - Pluj vpřed!
A vesnice vzkvétá!
Už mám prostě svý léta.
Co dávno je skryté v nás
Teď na povrch vyplouvá
Teď už zkrátka jsme
Ti, kdo jsme měli být
- A tak má to být! - A tak má to být!
Nemoh by bejt klid?
S písničkou je líp!
Hej, děcka!
Ke mně pojďte a hned vám řeknu rád
Kdo právě po moři připlouvá
Ta, kterou mají
Všichni rádi, prej i Maui sám!
Jsou kamarádi!
Ti dva toho zvládli dost
A my jsme díky nim svobodní!
Co dál? Kdo ví
Čím nás ještě překvapí?
Třeba nás dva skámoší.
- Jo, určitě. - Hele!
Už se vrací!
Máš pravdu, je to ona!
Co nám tak asi veze?
Musím se jí na to mrknout
I nejlepší loď svý mouchy má
Už vrací se zpátky k nám!
A naděje s ní
Kdo z nás tam bude dřív?
Chceš si dát závod?
Tati. Nikdy mi nestačíš.
- Co nás všechny táhne k vodě? - Vaiano!
Proč dál chceme stavět lodě?
To víme jen díky tobě
Jsi skvělá holka, jó!
Hej!
Ráda se vracím zpátky
Z té nekonečné dálky
Těším se, jak zase doma Budu s vámi žít
Pluj vpřed! Ve tvých stopách všichni plují
Vaiano z Motunui
Vracíš se k nám se svým poselstvím
Ó, říkám vám,
Že jsme
Ti, kdo jsme měli být
Pojďme tomu vstříc!
Teď už
Zkrátka jsme
Ti, kdo jsme měli být!
- A tak má to být! - A tak má to být!
Nové plody!
Budou ti chutnat.
Mně už nechutná nic.
Ale toho kohouta jednou sním!
- Nový styl! - Jo.
A máme i vlastního Puu!
Jmenuje se Bua!
- S dovolením! - Hej!
Nová loď. Jak si vedla? Přeháněj.
Plachta šla natáčet ztuha, ale jinak…
- Chápu. - Ne. Loto…
Uhni.
Jujky.
Házím hárem.
To mě naučila mládež.
Tak co jsi zjistila?
Tys něco našla!
Na jedné mýtince!
Trochu mi pomohl Heihei.
Není to z naší vísky.
Ani nevím, z čeho je to vyrobené, ale je to důkaz.
Na oceánu žijí i jiní lidé.
Nevím, proč jsme se s nimi ještě nesetkali.
Tati, ta kresba…
Myslím, že na tom ostrově žijí.
Jen musím zjistit, jak najít tohle souhvězdí.
Vaiano!
Sestřičko!
- Sestro! - Sestřičko!
Sestro!
Pojď ke mně!
Byla jsi pryč celou věčnost!
Byly to tři dny.
Ale stýskalo se mi.
- Přivezla jsi mi něco? - Tobě?
Slíbilas, že mi něco přivezeš.
Možná jo.
A k čemu to je?
K čemu?
Kam to jdeme?
Tohle je sluj našich předků.
Tady jsem zjistila, že jsme bývali mořeplavci.
Tady mi bábi řekla, kdo jsme.
Bábi!
Řekla, ať popadneš Mauiho za ucho a řekneš:
„Já jsem Vaiana z Motunui.
Nastoupíš na mou loď a vrátíš Te Fiti její srdce.“
Výborně.
Jo.
Jak dlouho jste pluli?
- Pár týdnů. - Týdnů?
To je strašně dlouho.
Já vím.
Ale bylo to třeba.
A kdybych neplula, nestala bych se mořeplavkyní.
Jako naši předkové.
Třeba nejslavnější lodivod,
tautai Vasa.
Než Maui ukradl Te Fiti její srdce a my se přestali plavit,
tautai Vasa se stále pokoušel spojit
s ostatními národy našeho oceánu.
Protože společně dokážeme víc,
doplujeme dál
a vše zvládnem.
Jako mořeplavkyně
musím pokračovat v tom, co začal.
A tohle…
Tohle je moje první stopa.
Tak ať pluje Maui, abys mohla zůstat se mnou!
Maui lítá polobůhvíkde, ale až se jednou ukáže,
tak ho popadni za ucho a řekni mu to.
Čí hů!
Haló!
Nepřišel jsem dělat trable.
Jsem jen namakanej polobůh, kterej žádá o průchod.
Otevři mi průplav na ostrov a já půjdu o dům dál.
A proč bych měla kvůli tobě riskovat,
když jsi mému pánu způsobil tolik potíží?
Nalo si začal.
A ty to ukončíš?
Spojíš síly s tou svou malou smrtelnicí?
S ní?
Myslíš tu holku na loďce s nablblým kohoutem?
Tu nepotřebuju.
Jen mi pomohla dostat se k háku.
Nalo je bůh, Maui.
Když se pokusíš propojit národy oceánu, zničí tě.
A pak zahubí i ji.
Tohle je mezi ním a mnou.
Vaiana s tím nemá co dělat.
Udělal jsi z ní mořeplavkyni, Maui.
Takže je v tom až po uši.
Záhadný ostrov? Super!
Dáš mi vzoreček?
Vaiana nový lid hledá
Jezte.
Ať vám to vepřové nevychladne.
To jsem říkat neměla.
Vaiano…
Tohle není běžná slavnost.
Kdysi dávno
přijal nejslavnější mořeplavec našeho lidu čestný titul.
Měl stejné sny jako ty.
Nebyl pak jen náčelníkem.
Byl tautaiem.
Vůdcem, který chtěl propojit národy moří.
Má milá,
prokážeš nám dnes večer tu čest a přijmeš tento titul?
První tautai našeho lidu po tisíci letech.
A ukážeš nám všem, kam až můžeme plout.
Dnes večer připíjíme z mísy našich předků.
Tak jako kdysi tautai Vasa.
Ode dneška jím jsi ty.
Spojíš naši minulost, přítomnost
a budoucnost vepsanou ve hvězdách.
Nechť nás předkové provázejí i nadále.
Sestro!
S pokorou a ctí sloužím svému lidu.
Nechť nás předkové provázejí i nadále.
Tautai Vasa.
Motufetū má být pod tím souhvězdím!
Co?
Skasat plachtu!
Kormidlo!
Ne!
Kde jsou moji lidé?
Tautai Vaiano.
Takto jednou dožiješ, když nenajdeš ostatní.
V odloučení.
Takto tvůj příběh skončí.
Já to nechápu.
Návratem srdce Te Fiti to jen začalo.
Musíš proplout bouří.
Propojit náš lid.
Najít ostrov Motufetū.
Ale já nevím, jak k němu doplout.
Povede tě oheň na obloze.
Počkej. Vždyť ani nevím, jak je to daleko.
Dál, než jsem se já odvážil plout.
Najdi Motufetū.
Propoj náš lid!
Ne!
Vaiano!
Motufetū.
Musím najít ostrov Motufetū.
Tak jo.
Musel jsem hledat, ale…
Motufetū.
Co to je?
Prastarý ostrov.
U kterého se kdysi stýkaly oceánské proudy
a setkávaly národy ze všech koutů oceánu.
Jenomže pak zmizel. Byl zaklet.
Zaklet?
Za hrozivé bouře
ho zaklel mocichtivý bůh Nalo.
Věřil, že bude mocnější, když rozdělí národy oceánu
a ukončí náš příběh.
Naši předkové věřili,
že doplutím na Motufetū lze Nalovu kletbu zlomit
a obnovit proudy.
Jen tak je možné opět propojit národy oceánu.
Nebo náš příběh skončí.
Musíme svolat radu starších…
Náčelníku!
Oheň na obloze.
Mám se jím nechat vést.
Pod nová souhvězdí?
To by mohlo trvat věky.
Tautai Vasa se nikdy nevrátil.
Jenomže ji volají předkové, Tui.
Ale jestli ji už nikdy neuvidíme…
Jak to myslíš, že už ji neuvidíme?
Simeo! Neměj strach, že…
Zase mě chceš opustit!
Simeo…
Mami. Je to…
Je to tak náhlé.
Co když…
Teď jsi tautai, Vaiano.
A na něco…
nebudeš připravená nikdy.
Svůj osud mám teď ve svých rukou
Slyším dálek volání
Už nic není jako dřív, to vím
Té volbě mé se nedá vyhnout
Co se mi vítr snaží říct?
A proč příliv mě teď
Vábí víc než dřív?
Hlas ve mně zní
Stačí se rozhodnout
Vše opustit
A do neznámé dálky plout
K těm končinám
Mnohem dál, než útes ční
Co když v půlce cesty mé
Mě síly opustí?
Plout k těm končinám
A svých nejbližších se vzdát?
Nerozloučí nás ta cesta napořád
Tam v těch končinách?
Čeká na mě další zkouška
Vím, že je mi souzená
A co když na té cestě ztratím vše, co mám?
Proč ve mně zní
Hlas předků dál?
Mám za ním jít
A navždy sbohem vám všem dát?
K těm končinám
S větrem závod musím svést
Rozhodnout se, kterou z hvězd
Se můžu nechat vést
Mám plout k těm končinám
A svých nejbližších se vzdát?
Nerozloučí nás ta cesta napořád
Tam v těch končinách?
Bude to těžké loučení
Časem snad to přijme líp
Bábi!
Já vždycky vím, kde tě najdu
Jen si věř, je v tobě víc
Čeho se tolik obáváš?
Není to jako tenkrát.
Tenkrát jsi ještě nechápala, že jsou chvíle, kdy risk
je zisk.
I tak jsme tu. Stále spolu.
I když trochu jinak.
Nevím, kam tě tvůj příběh zavane.
To ty se musíš rozhodnout, co jsi zač.
Je to důležitější než Motunui.
Důležitější než my.
A tak popluji do neznámých vod
propojit národy ze všech koutů oceánu.
A pak se vrátím domů.
K těm končinám
Pojedu svést boj s osudem
Pak se vrátím zpátky sem
Teď dávám svůj slib všem
Já jsem Vaiana!
Oceán je mi souzený
A tu touhu ve mně nikdo nezmění
Cestou svou s jistotou
Musím plout
K těm končinám
Vaiano, potřebuješ posádku.
Heihei a Pua se nepočítají.
Popluju přes celý oceán.
Jak mohu někoho žádat…
Náš lid ti rád pomůže, když to dovolíš.
I ten kohout to přežil.
Budu potřebovat větší loď.
Jo! Nový,
rychlý, o dvou trupech.
Můj nejlepší katamarán.
- Moderní vybavení pro posádku. - Loto!
Chci, abys v té posádce byla ty.
To budem potřebovat lepší loď.
Farmář? Na moři?
Nemůžeme pořád jíst jenom ryby.
A co zavlažování a přesazování?
I s mým nejlepším žákem byste trpěli hladem!
Přesně tak. Potřebujeme mistra.
Vždyť říkám. Vy…
Díky, Kele! Jsi skvělý!
Skočil jsem na špek.
Ahoj, Maui.
Dlouho jsi tu nebyl.
Nevím, kde lítáš, ale…
Teď by ses mi hodil.
Maui!
- Moni. - Jsme tu oba.
Maui a já.
Těch tapisérií je celá řada.
Ty jo.
Škoda že je Maui bůhvíkde.
Potřebuješ někoho, kdo zná staré legendy.
Někoho, kdo je supersilný
a má bujný háro…
Znám někoho jiného, kdo takový je.
Jo!
Popluju s Vaianou
za voláním předků!
Čekají vás očitá svědectví, vážení!
Popluju s tebou!
Vrátím se hned, jak to půjde.
Slibuju.
A co když to nepůjde?
Oceán
je můj kamarád.
Náš kamarád.
Spojuje nás.
Není možné,
abych odplula
a nebyla s tebou.
Vezmi si kousek domova s sebou.
Jsi boží, Vaiano!
Teď se něčeho držte.
Tak jo.
Ještě jednou.
Takhle náš příběh neskončí.
Musíme naplnit své osudy.
Společně se vzepřeme!
Odhodíme pouta a budem volní!
Tamten to chápe.
Jo. Myslím tebe, fešáku.
Chci jen, abys ke mně dostal můj hák.
Tenhle hák.
Jo! Lezte, to je ono.
Tak se mi líbíte! Jo!
Jde vám to skvěle! Výš!
Už tam budete! Ještě kousek…
Ne.
Co to tam…
Žádný strachy. Neboj. Vždyť mě znáš, zvládnu to.
Ne, nepotřebuju zachránit od ní.
Už zas.
Páč by umřela.
Nalo nesnáší lidi ještě víc než mě.
A mě nesnáší fakt bytostně.
Takže čím dál od nás ta holka je, tím líp.
Já se zachráním sám!
Jo, mám to.
Já bych tě i pustila, ale…
Ráda bych poznala tu tvou kamarádku.
Mám s vámi oběma plány.
Co? Hej!
Přeju dobrou chuť!
Loto! Co to tam tropíš?
Ukotvuju líp stěžeň.
Aha.
Katamarán je dokonalý.
Dokonalost je mýtus.
Život je pech. Jen samej pokus omyl, než dojde ti dech.
Moni! Kormidlo?
Ovšem. Podle pádla se pozná mořeplavkyně.
Ne!
Oceán si nás vybral. Všichni na nás spoléhají.
Takže přijmeme výzvu, udržíme kurs
a nebudem opouštět katamarán.
Moment. Kde je farmář?
Kdy se ta loď přestane houpat?
Na oceánu bývají vlny.
- Moni! - Loto. Moni je u kormidla.
Takhle nikam nedoplujem.
Oceán je třeba chápat.
Tekutinu uchopit nelze.
A já neumím plavat!
A to říkáš až teď? Dobře.
A teď všichni smutní.
Ten, kdo ten katamarán stavěl, zapomněl na záchod.
- Já ho postavila. - Měl jsem zůstat doma!
A je dobrej.
Nějak nechápu, o co se teď snažíš.
Posádko!
Chceme doplout na Motufetū a zlomit Nalovu kletbu? Musíme být sehraní.
Být v jednom rytmu!
Nikdy nezpívám!
To ještě uvidíme!
Je čas se už probudit
Začni tvořit vlastní příběh
Pochybnosti můžeš mít
Žádnej strach, všechno vyjde
Svět je ráj
Kdo by si přál něco víc?
Každý by si přál víc.
Oceáne, byl bys tak laskav?
No tak, Kele, ukaž se
Proč tam trčíš dole v lodi?
Trocha vody ve vlasech
Vážně ti neuškodí
Uvidíš
Nikdo si nepřeje víc!
- Asi budu zvracet. - To je snadná pomoc!
S větrem v zádech se nám pluje líp!
Do konce života nám zbývá pár dní
- Loto. - Statistika.
Vlny cestu nám kříží
A dál bez potíží
Loď k cíli se blíží
Tak kdo by si přál něco víc?
Kdo by si přál něco víc?
Kdo chtěl by víc?
Kdo by si přál něco
Víc?
Ta jízda je bláznivá
A já si ji užívám
Sil zbývá nám spousta
Společný cíl všichni máme
Co by sis ještě přál víc?
Už z toho houpání šílenej jsem.
Moře je nej!
Chci pod sebou teď hned mít pevnou zem.
Naše cesta je dlouhá
Když s lodí to houpá
Nám nálada stoupá
Vždyť kdo by si přál něco víc
- Já. - Co?
Tenhle song je pecka To teď nebudeme řešit
Snažím se říct Že vždy je co zlepšit
Co ti tu říkám To není jen vtip
Nikdy není přece tak Aby nemohlo bejt líp
Nic nenechám tak Jak to leží a běží
Prej v hlavě mi straší Jako ve věži
Ale takovou bednu Znám na světě jen jednu
Co modeluje lodě Co jdou zaručeně ke dnu
Tak nevztekej se Že selhal ti test
Dělat kiksy je lidský Žádnej stres
Dokonalost není V tom je zakopanej pes
Jo, tak na světě to chodí
A tak mám motto Že život je pech
Jen samej pokus omyl Než dojde ti dech
Kdo by si přál něco víc?
Sotva někdo by si přál něco víc
- Kdo by si přál něco víc? - To prostě není možný!
Neboj, Kele. Oceán je náš kámoš!
Tak pojď a pomoz nám!
Vždyť mořskou nemoc mám!
My spolu to zvládnem
I když se ta cesta zdá dlouhá
Nikdo si nepřeje víc!
Zpívej jako já!
- Vítr nás - Žene dál
- S takovou - Posádkou
- Jak se zdá - Je to radost plout!
Kdo by si přál něco víc?
To dáš, Kele!
Vždyť už si nejde přát
Víc!
Neměli jsme náhodou plout za tou hvězdou?
No…
Jen žádnou paniku. Já myslím,
že se to nestalo pro nic za nic.
Je to zřejmě dobrý znamení.
Hej!
Moni! Kormidlo!
Já se snažím.
S katamaránem něco je!
Tohle není lodí! Táhne nás proud!
Co?
Hej, oceáne.
Moc instrukcí jsem nedostala.
Takže jestli mi chceš naznačit,
že mám změnit kurz, dej palec nahoru.
Země?
Země!
To je Motufetū!
Našli jsme ho.
Ale nějak brzy.
Slyším snad lidi?
To není ostrov.
A to
nejsou lidé.
- Kaka… - Morové?
Měníme kurz!
To je směšný.
Farmář zabitej kokosy.
Vůbec si nás nevšímají?
To je dobře. Nebo ne? Je to dobře?
Tak fajn. Posádko?
Schovejte se.
Využívá odstředivost pro zvýšení rychlosti.
Vaiano!
Pá, pá! Díky za svezení!
Tak pojďte, koko…
Sáci.
Poslouchejte mě!
Podnikáme posvátnou plavbu!
Musíte nás pustit.
Počkat!
Co to děláte?
Co to vyvádí?
To je
komiks.
Ty troubo! Ptaj se, jestli jsi to kreslil,
protože chtěj, abys jim to přeložil.
Váš domovský ostrov
je ve stejném moři jako Motufetū.
A když Nalo rozdělil oceán, aby oslabil mořské národy,
vaši předkové už nenašli cestu domů.
A když se zdálo, že jste našli cestu zpět,
narazili jste na tuhle obří škebli.
A teď máte strach, že svůj ostrov už nikdy nenajdete.
Celou dobu
se jen snažili dostat domů.
Ale když vám pomůžeme tu škebli porazit,
doplujeme na Motufetū.
Společně.
Fakt jo? Jsme jako želé!
Jak to chceš provést?
Nejsem schopnej pohnout ani prstem.
Naše svaly jsou plné nervových jedů.
Moment, počkat.
Mlž je v podstatě jeden velký sval.
Stačí se přiblížit, trefit ganglion,
a sbohem škeble, ahoj Motufetū.
Myslíš, že by to šlo?
Máme to udělat my.
Jenže to nesmíme být želé!
Nebojte. To se spraví.
Jak?
Co to zas je?
Chutná to jak kokos.
Slušně nás to oslizlo, že jo?
Tak jo. Kde vezmeme na tu škebli jed?
Co víc si lze přát?
Honem! Musíme plout!
Co?
Vždyť souhlasím.
My teď znehybníme škebli a vy nám pomůžete doplout na Motufetū.
Jste malí, ale silní!
To bude válečnický pozdrav. Projevují nám úctu.
Nebo se loučí, kdybychom zdechli.
Ty jo.
Jak máme harpunovat ganglion,
když nevíme, jak vypadá?
Já myslím, že ho poznáme, až ho uvidíme.
Jo.
Takže stačí…
A Motufetū je naše?
Mise splněna.
Ne.
A právě proto musíš mít vždy náhradní.
A třetí.
Čtvrtou nemám ani já.
Ne!
Čí hů!
Musíme se dostat ven!
Počkat! Co to tropí… Hej! Ne!
- Moni! - Vaiano!
Vaiano!
Vaiano?
Musím říct, že tohle se mi líbilo.
Kakamorové!
Zmiz, obludo!
Zřejmě jsem se splet.
Fascinující.
Je to jak žíravina.
Řekneme si čí hů?
No jo!
Ještě ten hák a jsem v cajku.
Maui!
- Živý tetování! - Hej.
- Hýbe se. - Ne.
Poslouchejte. Já jsem polobůh…
- Přestaň! - Se máš!
Já chci taky ránu.
Hej!
Tak dost. Pravidlo první.
Ne.
Jo. Dobře.
Mohli byste mě přikulit zpět?
- Já tě přikulím! - Ne.
On ne!
Takhle to dopadne, když potkáš svůj idol.
Je boží, co?
Tak jo.
Pravidlo první. Takhle jste mě neviděli,
i když i tak vypadám jak bůh.
Spíš jak ledvinovej kámen.
A ty jak někdo, kdo ví, co to je.
Tak.
Ahoj, Šunko.
Tohle zavání příběhem, kterej bych měl asi znát.
Ale víte co? Nezájem.
Nechci vás poznat, kdybyste…
Chápete? Což se nestane.
Nezdechnete. Nevím, co plácám.
Jde o to, že zde probíhají spory bohů a já
se vámi nenechám rušit.
Tak fajn. Hned jsem zpátky.
Vy zatím nezdechněte a ani muk.
A kdybyste viděli netopýrku, utečte.
Je to potvora.
Na tu bacha, jinak umřete.
Mějte se. Maui se loučí!
Sváča!
Sváča.
Kde je Vaiana?
Simeo?
Simeo!
Kde se tu bereš?
Nejsem tu.
Cestou tě spolkla obří škeble
a náš příběh skončí,
protože nikdy nepomůžeš národům oceánu
a tví předkové budou říkat:
„Vaiano, budiž prokleta navždycky. Navždycky. Navždycky.“
Nedám se.
Já to zvládnu.
Zvládneš to?
Klídek.
Já nekoušu.
Peka jo.
Už je to doba, co jsme tu měli mořeplavce.
Pěkný pádlo.
Chceš vidět, co s ním umím?
Bojovná.
Tak to máme společné, Vaiano.
Smrtelnice, o které všichni bohové mluví.
A ty jsi kdo?
Matangi.
Strážkyně tohoto skrytého kousku ráje.
Ty tu žiješ?
Dobrovolně ne.
Maui o mně nemluvil?
Asi si zas hrál s tím svým tetováním.
Naskoč si.
S tebou nikam nepopluju.
- Musím se… - Odtud dostat,
zlomit Nalovu kletbu, najít Motufetū.
Jsem k službám.
Ty znáš směr na Motufetū?
Myslíš, že se dá někam doplout, jen když znáš směr?
O tom přece lodivodství je.
Máš se co učit.
Skutečná mořeplavkyně přesnou cestu nikdy nezná.
O tom to celé je.
Najít cestu k tomu, co nebylo nalezeno.
Chceš-li zlomit Nalovu kletbu, musíš se naučit riskovat.
Musíš ztratit směr.
A proč bych ti měla naslouchat?
Neboť Nalo lapil i mě.
Já chci, abys ho porazila,
neb pak budu volná.
Cože?
Léta trávím v ústraní
Z mé krásy, zdá se, zbyl jen stín
V té škebli žít je mé neštěstí
Chceš radu mou
Jak odtud plout?
Já ráda ti vyjdu vstříc
Měla bys vědět, že k cíli vede vícero cest.
Jenom na to musíš jít trošičku jinak.
Jak jinak?
Řeknu ti jak!
Ztrať směr! A jeď!
Ta zeď je jen
Zlej sen Co chce vzít křídla nám všem
Vždyť jedině risk je zisk Tak proč se zákazů bát?
Kus cesty máš teď před sebou
Tak odvaž se a zbav se pout
Tak můžeš získat víc
Tak už pojď!
Ztrať konečně směr
To vůbec nedává smysl.
Špatně posloucháš.
Chceš se dostat dál?
Žít na hraně Se nesmíš bát!
Jen tak můžeš Být svobodná
Zbav se strachů svých
Pojď mysl otevřít
A sama sebou být Vím, že
Jsi naše šance
Jak pohnout se z místa
Jak přestat se vracet
A bezpečně přistát
Už neptej se map
Na cestu k cíli
Posbírej síly, když tvá úzkost sílí
Ztrať konečně směr! A jeď!
Ta zeď je jen
Zlej sen Co chce vzít křídla nám všem
Vždyť jedině risk je zisk Tak proč se zákazů bát?
Kus cesty máš teď před sebou
Tak odvaž se a zbav se pout
Tak můžeš získat víc
Není to tak? Víš…
Na tebe teď spoléháme
Jdi splnit úkol svůj
Než se mnou bude amen
Jen si to představ
V tom šeru žít jak v plotě kůl!
Tak chop se svojí šance
Skončil čas her a tak to ber!
Teď osud nás všech v rukou máš
Zkroť strach, zkus pád
A dojdeš mnohem dál!
Ztrať směr! A jeď!
Ta zeď je jen
Zlej sen Co vzít chce křídla nám všem
Jen risk je zisk Tak proč se zákazů bát?
Kus cesty máš teď před sebou
Tak odvaž se a zbav se pout
Tak můžeš získat víc!
Ztrať směr! Ne!
K cíli vede vícero cest, Vaiano.
Co uděláš?
Ztratím směr.
Ztrať směr!
K cíli vede vícero cest.
Průplav bohů.
Nedostane tě až na Motufetū,
ale cestu zkrátí tobě i tvé posádce.
I tomu hrombidlu.
Jakému hrom…
Vždycky musí udělat scénu.
Maui!
Žádný strach! Jsi zachráněna!
Ona ho otevřela?
Tys mě věznila v hnusný jeskyni, abychom mohli jet spolu?
No, kvůli konverzaci jsem tě tu nedržela.
Co?
Tak co, jdeme?
Ty nemůžeš odejít?
Zlom Nalovu kletbu.
A možná se jednoho dne opět shledáme.
Pamatuj, k cíli vede vícero cest,
i když se občas musíš ztratit.
Zlom vaz, tautai Vaiano.
To zvládneš.
Jestli Nalo zjistí, že jsem jim pomohla, zabije mě.
Mauimu to seklo.
- Pojď sem, tu čunče! - Hurá!
Proplouváme průplavem bohů!
Posádko! Zase spolu.
Plus Maui. Moment.
Kde je Maui?
Nazdárek.
Maui!
Mohlas říct, že měníme ohoz.
U mě to listí jistí už tisíc let.
To jsem ráda, že jsi tu!
Čau, prcku, chyběl jsi mi.
Jo.
Promiň. To se nedělá. Neva?
Nejlepší den mýho života.
Prima kluk. Nenahání mi husinu.
Můžeš na slovíčko?
Puo! Tohle je Pua.
Je tu s námi i Kakamora.
Myslela jsem, že nás v tý škebli zamorduje,
ale bez něj bych nenašla Matangi. Skvělá holka.
- A našla jsem tebe. - Holka!
Teď spolu zlomíme Nalovu kletbu…
Promiň. Mluv ty.
Všichni tu umřete.
Cože?
Co?
Nalo neskryl Motufetū v lecjaký bouři.
On jej ukryl ve vířivý bouři.
V prokletých vodách, z nichž není úniku,
a pak ho potopil na dno moře.
Což znamená, že lidi ho nemůžou najít.
Pokud to zakletí nezlomím já,
pak sis koupila jízdenku na smrt.
Proto jsem nechtěl, ať sem pluješ.
Budeš mít pech.
Umřeš nejen ty, ale i tvoje posádka.
A tentokrát i ten kohout.
Ale…
rád tě vidím.
A jsme tady.
Dobrý vtip, Maui.
Vždyť je tady docela fajn.
A hele!
To souhvězdí!
Je tamhle!
Posádko.
Předkové by nás nevolali, kdyby to nešlo zvládnout.
Pokud tě nevytočili omylem.
Za 2000 let to bude dávat smysl.
Tautai Vasa řekl, najdi Motufetū,
jenom tak zajistíš svému lidu budoucnost.
Když je tak chytrej, proč ti neřek, že šel ke dnu?
Protože chtěl, ať pluju za ohněm na obloze.
A tak mě zavedl k tobě.
Což dává smysl, protože jestli Nalo
chtěl lidi oceánu rozdělovat,
tak tu jeho kletbu zlomíme jen tak, že spojíme své síly.
Ty vylovíš ostrov a já na něj vstoupím.
„Maui a Vaiana! Opět v akci!
Jste vážně boží!“
To na tuty vyjde.
Viď, oceáne?
Oceáne?
Vaiano…
Oceán
ti tady nepomůže.
Bábi!
Já myslím, že to je dar na uvítanou.
Od Nala.
Lehni, hade!
Smrtelníci, všichni na svá místa,
spolupracujte a buďte bdělí!
Příště se s výběrem posádky poraď se mnou.
Dědo! Šup dolů.
Co ty tu dělaj?
Hej! Jsem senior!
Mně jsou tři tisíce let.
Takže jsem starší. O něco.
Musíme vydržet do východu slunce.
Jsou to noční tvorové?
Jo. Čí hů!
No jo!
On na nás mrknul?
Za náma!
Držte se!
S napnutou plachtou to neotočíme.
Vyjde to!
Vaiano!
Moni!
Vaiano!
Moni!
Ne! Kormidlo!
Moni!
Moni…
Něco vymyslíme.
- Předkové… - Vaiano.
Katamarán tautaie Vasy.
Já ti to říkal, ale připomínat ti to nebudu,
aby ses necítila ještě hůř.
- Přestaň. - Ale já v tebe věřím.
Na rozdíl od ostatních.
No jo, tak běž pryč.
Jsem na ní milej.
Nechci mít fialový bradavky.
Tak jo, promluvím s ní.
Já vím, Maui.
Jen jsem…
Vždycky, když si už myslím,
že vím, co udělat,
všechno se změní.
Ach jo.
Moni málem umřel!
To kvůli mně příběh mého lidu navždy skončí.
Zoufám si tu!
A něco tě rozptyluje?
Možná že tu kletbu půjde zlomit.
Uděláme to spolu.
Já vytáhnu ostrov,
ale na jeho břeh vstoupí smrtelnice.
Já to chápu.
Nikdo nechce v životě selhat.
Co se mi snažíš říct?
Chci říct…
I já jsem byl kdysi na dně
a nevěděl jsem, jak dál.
Ale pak jsem někoho potkal.
Někoho, koho jsem podcenil.
A ta mě z toho dna dostala.
Od chvíle, kdy jsme vypluli,
dělám všechno špatně.
Hele…
Tohle se dá zvládnout.
Chceš se z toho vysekat?
Musíš trochu číhůat.
Tohle ti fakt nejde.
Jde mi to a skvěle.
Bejval jsem člověk,
ale teď jsem polobůh.
Nikdy nevíš, co přijde příště.
Jo. Ale vím.
Nalova vířivá bouře!
Víš, jak skrz ni proplout?
Nech toho.
Víš, to je tak
Kdo pochyby má, ten nikdy nezmůže nic
Tak rychle překonej strach a věř,
Že dokážeš víc!
Ať bouří ten démon zlej,
Ty klid ale zachovej
A čas už dál neztrácej
Holka, vždyť já tě znám
A můžu s jistotou říct
Že trumfů máš v rukou dost
Fakt, zkus věřit si víc
Jsi ta, která vyhrává
Tak nemysli na návrat
Už přestaň se bát, je čas účtovat
Chci slyšet aspoň jedno
Čí hů!
Proč váhat? Proč váhat?
Kdo jsi, to dávno víš
Co přijde, to přijde
S tebou to zvládnem spíš
Jak známo, Vaiano
Svůj osud naplníš
A tak zpívej Ať to vyjde
No tak zpívej čí hů!
Tak vstávej a bojuj,
Máš přece síly dost
Ať zpátky se stáhne
Teď už si troufá moc
Jak známo, Vaiano
Tvůj osud nezmění
A tak zpívej Ať to vyjde
No tak zpívej čí hů!
Znám jeho styl
Prostě jen zkouší, kdo vydrží dýl
Už máš to v kapse, jak zdá se, Tak mele z posledních sil
To není sen hrůznej
No tak už to uznej
Ten bůh už je nahranej Nahranej
Už se potí Vždyť proti tobě nemá šanci
Jó, tyhle kecy jsou k věci
I já dostal od tebe lekci
Věřím, že dál chceš dělat mi čest
Všechno to zlo je prostě jen test!
Jednou se vzdá a uhne ti z cesty
Já, věrnej kámoš, držím ti pěsti
Čí hů!
Proč váhat? Proč váhat?
Kdo jsi, to dávno víš
Co přijde, to přijde
S tebou to zvládnem spíš
Jak známo, Vaiano
Svůj osud naplníš
A tak zpívej Ať to vyjde
Čí hů!
I já sám jsem díky tobě dokázal víc
Tvůj úkol je proměnit v činy slova svý
Tvou zásluhou jsem se dostal dál
Že můžu bejt lepší, Tak to jsem fakt vůbec nečekal
Ty před sebou máš dnes další test
Nebo spíš ohněm křest
Pojď zase hájit svou čest
Vždyť máme plán, žádnej stres
No fakt, vím, že na to máš A znám tvoje plus
Tak přestaň se bát a prostě to zkus
Já dal bych ti tip, kdyby tady byl někdo, Kdo moh by to udělat líp!
Proč váhat? Proč váhat?
Kdo jsi, to dávno víš
Co přijde, to přijde
S tebou to zvládnem spíš
Jak známo, Vaiano
Svůj osud naplníš
A tak zpívej Ať to vyjde
No tak zpívej čí hů!
Tak vstávej a bojuj,
Máš přece síly dost
Ať zpátky se stáhne
Teď už si troufá moc!
Jak známo, Vaiano
Tvůj osud nezmění
No tak zpívej Ať to vyjde
Čí hů!
Jak známo, Vaiano
Tvůj osud nezmění
Je s ním amen Ať už táhne
No tak zpívej čí hů!
Jak známo, Vaiano
Nikdo tě nezmění
No tak zpívej Ať to vyjde
- Čí hů! - Čí hů!
Jdi na to, princezno.
Žádná nejsem.
Lidi si myslej, že jsi.
Vím, že jsem toho po vás chtěla
až moc.
A že náš katamarán
je zničený.
Ale i tak věřím, že…
Povedlo se nám ho spravit.
Předkové nám s tím trochu píchli.
Výzdobu jsem dělal já.
Kohout pomáhal.
Máte můj respekt.
Nalo chce ukončit náš příběh.
Ale my mu to nedovolíme.
Musíme ho přechytračit.
Jít na to tak, jak by to nečekal.
Já bych pár nápadů měla.
A taky nám pomáhá polobůh.
Jasně, je to trochu nemehlo,
ale pořád lepší než nic.
Pro mě jsi furt boží.
Tak jo. Doplujeme do oka Nalovy bouře.
Jakmile ostrov vytáhnu, vy se na něj vylodíte.
Bude to těžší než všechno, co jsme dosud podnikli.
Takže jestli někdo chce…
Celý život jsem se příběhy našeho lidu jen učil.
Díky tobě teď v jednom žiju.
Tak dobrá.
Jedem zlomit kletbu.
Jo.
Už je to doba, kdy jsem z moře tahal ostrovy.
Vím, že mám pokrčit kolena.
Mám super postoj.
Víš ty co? Do podpaží.
Zvykám si na něj.
Jak na vředy.
To je mi vyznání.
Tak jo. Zmáknem to
a plujem domů.
Holka.
Takže bouře.
A dost rozvířená.
Teď mi chybí to lávový monstrum.
To je teda pořádná vlna.
Můžeme ji obeplout. Všichni na svá místa!
Buďte připraveni to stočit.
Ty! Chytrolindo,
jukni na sluneční hodiny.
Proč? Co tam má bejt?
- Mauiho hodina! - Mauiho hodina!
Vyzvednem ostrov a vytřeme tomu náfukovi zrak.
Jo!
Bitva začíná!
Zatím to docela jde!
Čí hů!
Jo!
Bomba!
Stočte to, plaveme přes.
- Loto? - Rozkaz!
A máš to, Nalo!
Jo! Co tohle?
Cože?
Jo!
Mám bod!
Ale no fuj!
Ty víry jdou po nás!
Stočíme to! Posádko?
Ne.
Maui!
To nic. Půlku jsem jich dostal. Body?
Nalo je šejdíř.
A taky srab.
Bojí se postavit, víš komu.
On nechce bojovat s tebou.
Vždyť říkám, bojí se mě!
To se pleteš. On se bojí smrtelníků. Nás!
Proč z toho máš radost?
Lze toho využít. Odlákat Nala pryč a zatím
Maui vnikne do oka bouře
a vyzvedne ten ostrov.
- Prohodíme se. - No nevím.
Tý bouři se vám nepodařilo unikat předtím,
jak to chceš zvládnout teď?
Já bych věděla jak.
Jen musím podetnout stěžeň.
Když se budeš vracet k nám,
Nalovu kletbu nezlomíme.
Odlákáme tu bouři, Maui.
Jinak to nejde.
Pluj co nejrychleji.
Vyzvednu milion ostrovů,
ale když na žádném nepřistaneš, tak…
Brzy nashle, Maui.
Brzy nashle, Vaiano.
Šunko, Vejce…
Veleorel.
Jen vtipkuju.
Nashle na ostrově!
Loto!
Pozor!
Žene se to na nás!
Škoda že to nemám odzkoušený.
Bingo bango!
Loto! Jsi geniální.
Přiznám, že bez Moniho by to nešlo.
Držte se!
Nemám se o co zapřít!
Tahá Motufetū!
Nalo ví, že ho našel!
Ale tím se kletba nezlomí.
Musíme na něj doplout.
Vpřed!
Teď mě neruš.
Další cunami.
Musíme zrychlit.
Musíme se odlehčit.
Pospěšte si!
Držte se!
Stoč to!
Toč!
Tahej!
Ne!
Maui!
Maui…
Maui!
Ne!
Vaiano!
- Jsme ztracený! - Nevím, co mám dělat!
Odsud se nedostanem.
Nemůžu…
Tohle…
Tohle nezvládnem!
Vede tam jiná cesta.
K cíli vede vícero cest.
Na ten ostrov vede jiná cesta!
Znám jinou cestu!
- Ne! Vaiano, nedělej to! - Je to moc hluboko!
- Vylovte Mauiho! - Vaiano!
Ne! Vaiano!
Vaiano?
Vaiano!
Vaiano…
Vaiano.
Vaiano, to ne.
Prosím…
Prosím.
Jsme stále spolu.
I když trochu jinak.
V těch končinách
Moře brázdit budem dál
S přílivem v nás ožívá
Ta touha odvěká
Tam v těch končinách
I ty místo dávno máš
Tam se pro nás celý vesmír otvírá
Vy i já
Můžem vstát
Ze dna vstát
Tam v těch končinách
Ty jo!
Jsi vyšší liga.
Jo.
Chceš tím snad říct…
Jo. Moje tetování jsou slušivější.
Je mi do tance!
To bylo vážně něco
Když… A potom.
Jo.
Vaiano! Ty žiješ!
Oceáne!
Chyběl jsi mi.
Pojďte. Jen si dejte. Nebojte.
Při vyzdvihování ostrovů jednomu vyhládne.
Jsi fakt k sežrání.
To je Motunui.
Domov.
Ten je jeho.
Už umím kakamorsky.
Náš svět je tak velký.
Je.
A kdo ví?
Možná jednou spolu najdeme…
S tímhle bys už měl přestat.
Lidi?
To jsou lidi!
Bum! Jsem boží.
Co to má být?
Vždy k službám.
Čau, jak se vede?
Házíš hárem?
Fajn. Lidi, hledám jistou Simeu.
Čau.
Je tu někde Simea?
Já jsem Simea.
Jo, ty budeš ona.
Počkej chviličku
Maui!
Vaianiny fanynky! Podržte mi to!
Myslela jsem, že jsi větší.
Jo, a o hodně větší.
Posílá mě tvoje sestra
s malým dárečkem.
Zdraví z Motufetū.
A k čemu to je?
Sestřičko!
Sestro!
Sestřičko!
Sestro!
Líbí se mi, cos mi přivezla.
Máme toho s sebou trochu víc.
A to je jen začátek.
Směr k novým ostrovům
Umíme snadno najít, když jdem dál
- A víme, kde je ostrov náš - Vejce!
- Když je čas vrátit se k nám - A Šunčička!
Já cestu znám
Jsme národ objevů, co ví, kam plout
A potom předáváme věčný příběh
Stále dál a dál
A víme, kde je ostrov náš
Když je čas vrátit se k nám
Já cestu znám
Čí hů!
Já cestu znám
ODVÁŽNÁ VAIANA 2
Svůj osud mám teď ve svých rukou
Slyším dálek volání
Už nic není jako dřív, to vím
Té volbě mé se nedá vyhnout
Co se mi vítr snaží říct?
A proč příliv mě teď Vábí víc než dřív?
Hlas ve mně zní
Stačí se rozhodnout
Vše opustit a do neznámé
Dálky plout
K těm končinám
Mnohem dál, než útes ční
Co když v půlce cesty mé Mě síly opustí?
Plout k těm končinám
A svých nejbližších se vzdát?
Nerozloučí nás ta cesta napořád
Tam v těch končinách?
Čeká na mě další zkouška
Vím, že je mi souzená
A co když na té cestě ztratím vše, co mám?
Proč ve mně zní
Hlas předků dál? Mám za ním jít
A navždy sbohem vám všem dát?
K těm končinám
Pojedu svést boj s osudem
Pak se vrátím zpátky sem
Teď dávám svůj slib všem
Já jsem Vaiana!
Oceán je mi souzený
A tu touhu ve mně nikdo nezmění
Cestou svou
S jistotou
Musím plout
K těm končinám
Žádný člověk neměl nikdy doplout na Motufetū
a zlomit mou kletbu.
Víš,
netuším, jak to udělala.
Nalo, splatila jsem dluh, skončili jsme.
Ne.
Sotva jsme začali.
Pardon, ďábelský smích se nekoná?
No, to neva.
Já jen, že i mě potupila.
Jakože chápu, jak mizerně se teď asi cejtíš,
kdyby sis chtěl popovídat…
No jo. Tak nic. A co takhle písničku?
Mám novou, jmenuje se Lezu šejdrem.
Lezu šejdrem Lezu šejdrem
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osum, devět, deset.
Tak ňák to je. Učí se tím počty.
Překlad: Vojtěch Kostiha