ВАЯНА 2
Майже на місці. Ще один стрибочок.
Типу.
Спокійно! Ти ж хотів зі мною цього разу.
Трішечки…
вище.
Ай-Аю?
Як?
Чуєш що-небудь?
Тут мають бути й інші народи.
Інші селища…
І одного разу хтось відповість…
Ніколи не змінюйся.
Ай-Аю!
Геніальне, дурнувате курча!
Це дивовижно!
Чого чекаєте?
Пливімо додому!
Ми повернулися!
Врешті з далеких далей
В дім, на мій рідний острів
Он, майорить уже В серпанковій красі
О, наш дім!
З нових берегів незнаних
З таємних меж океану
Несу я старі й нові пісні
Ми нарешті всі
Додому припливли
Й на своїй землі
З сіллю на веслі!
-Наш дім! -Поселення наше квітне
Змії летять за вітром
Більшає люду спритно
-Відчутно це й помітно! -Наш дім!
Хай буде дах вищий!
На пенсію вже б скоріше.
Хай тішаться прабатьки
Почуто їх крізь віки
Врешті-решт, наш дім!
Ми на своїй землі
-Ми на своїй землі -Ми на своїй землі
Можна без пісень?
Складно без пісень!
Народ!
У гурток Якщо хочете казок
Про ту, що давно вже є взірцем
Живу легенду
В неї друг є, блудний напівбог
Це супердрузі!
Що врятували наш край
І розірвали лихе кільце
До екстра-сцен!
Чи щось ліпше є за це?
Щось є. Від Мауї хоча б слівце.
-Ага, аякже. -Дивіться!
Он вона!
Бачите? Он Ваяна!
Що привезла? Дай гляну
Каное доінспектую
І дорихтувати треба щось
У неї ми віримо Ще й як!
Їй стільки вдалось
Я заплив за риф!
Давай наввипередки?
Тату. Завжди одне й те саме.
-Життя — то бурхливі води -Ваяна!
Сильніші ми у негоду
Хай хвилі струмлять солоні
Дякуймо доні, о!
Гей!
Врешті з далеких далей
Мчу я на рідний острів
У дім, що одного дня Синам лишу своїм
Наш дім! Ваяна шляхи торує
В майбуття Мотунуї
Бо я вільна на своїй землі
О, врешті ось
Мій дім
Ми всі — мандрівники
І завжди були
Врешті ось
Мій дім!
І ми — мандрівники
-І ми — мандрівники -І ми — мандрівники
Новий фрукт!
Вам сподобається.
Нічого мені не подобається.
Я з'їм це курча!
-Нові образи! -Так.
У нас навіть є власний Пуа!
Його звуть Буа!
-Пропустіть! -Обережно!
Нове каное. Як воно плавало? Розказуй усе.
Щоб повернути вітрило, треба трохи зусиль, але…
-Ясно. -Ні-ні. Лото, ти ж не…
Відійди.
Ой.
-Привіт! -Привіт.
Це називається "хльосни-чуб".
Навчився в тих хлопців.
Як усе пройшло цього разу?
Ти щось знайшла!
Цей черепок був на галявині!
Яку я знайшла з допомогою Ай-Ая,
але це не з нашого селища.
Я навіть не знаю, з чого він, але це доказ.
Десь там є й інші племена.
Не знаю, чому ми їх ще не знайшли,
але, тату, той острів…
Думаю, вони мають бути там.
Треба тільки придумати, як знайти ті зірки.
Ваяно!
Меншенька!
-Більшенька! -Меншенька!
Більшенька!
Я тебе спіймаю!
Тебе цілу вічність не було!
Три дні.
Але я сумувала за тобою кожен…
-Що ти мені привезла? -Привезла?
Ти казала, що привезеш мені подарунок.
Дай подумати.
А як ним гратися?
Як ним…
Куди ми йдемо?
Це місце наших предків.
Тут я дізналася, що ми — мандрівники.
Тут бабуся показала мені, хто ми.
Бабуся!
Вона просила схопити Мауї за вухо і сказати йому:
"Я — Ваяна з Мотунуї.
Ти сядеш у мій човен і повернеш серце Те Фіті".
Непогано.
Так.
Довго ти шукала?
-Кілька тижнів. -Тижнів?
Це ж ціла вічність.
Знаю.
Але це було важливо.
І якби я не поїхала, то ніколи б не стала мореплавицею.
Як наші давні вожді.
Як останній великий мореплавець,
таутай Васа.
До того, як Мауї вкрав серце Те Фіті, і ми забули про подорожі,
таутай Васа хотів об'єднати наш острів
з народами островів усього океану.
Бо коли ми разом, наші можливості,
відкриті нам маршрути
нескінченні.
І тепер, коли я стала мореплавицею,
мій обов'язок — продовжувати почату ним справу.
А це…
Це моя перша підказка як.
Змусь Мауї їхати, а сама залишся зі мною!
Мауї десь напівбогує, але якщо він коли-небудь з'явиться,
вхопи його за вухо і скажи йому це.
Чі-ху!
Ю-ху!
Я не хочу завдавати клопоту.
Цей накачаний напівбог у вас проїздом.
Відкрий портал до острова — і я собі поїду.
І нащо мені ризикувати, порушувати заради тебе правила,
коли ти й так завдав моєму володарю стільки неприємностей?
Це Нало почав.
А ти закінчиш?
Знову об'єднаєшся зі своєю дорогоцінною людиною?
Об'єднаюся?
Ти про дівчину з каное і те пришелепувате курча?
Ми не об'єднувалися.
Я просто використав її, щоб дістати свій гак.
Нало — бог, Мауї.
Якщо спробуєш об'єднати народи океану, він тебе знищить.
А потім знищить і її.
Ця суперечка — між ним і мною.
Ваяна тут ні до чого.
Ти зробив її мореплавицею, Мауї.
Тож тепер вона теж причетна.
Таємничий острів? Круто.
Я б хотіла мати зразок.
Ваяна всіх об'єднає
Ну, смачного всім.
Поки свинина не охолола.
Треба бути тактовнішою.
Ваяно…
Сьогоднішні в нас не просто бенкет.
Колись давно
був титул, який дали останньому великому мореплавцю,
такому ж мрійнику, як і ти.
Священний титул, вищий за вождя, —
титул таутая.
Очільника, який об'єднав усі народи океану.
Моя люба,
вшануєш нас сьогодні, прийнявши цей титул?
Будь першою таутайкою нашого народу за тисячу років.
І покажи всім, який шлях нам судився.
Сьогодні ми п'ємо з чаші пращурів,
як колись таутай Васа,
щоб присвоїти цей титул тобі.
Щоб об'єднати наше минуле, теперішнє
і майбутнє, яке на нас чекає.
Нехай пращури ведуть нас і далі.
Більшенька!
Для мене велика честь служити нашому племені.
Нехай пращури ведуть нас і далі.
Таутай Васа.
Моту Фету — там, де світять ці зорі.
Що?
Спустити вітрило!
Підняти весло!
Ні!
Де моє плем'я?
Таутайко Ваяно.
Це — ваше майбутнє, якщо ти не зможеш знайти інших.
Якщо будете самі,
ваша історія закінчиться так.
Я не розумію.
Повернути серце Те Фіті — то був початок.
Ти маєш витримати шторм.
Возз'єднати наші племена.
Знайти Моту Фету.
Але я не знаю, як туди дістатися.
Вогонь у небі вкаже тобі дорогу.
Зачекайте. Я навіть не знаю, чи далеко це.
Далі, ніж зміг допливти я.
Знайди Моту Фету.
Возз'єднай нас усіх!
Ні!
Ваяно!
Моту Фету.
Острів, який я маю знайти, називається Моту Фету.
Гаразд…
Не зразу знайшов, але…
Моту Фету.
Що це таке?
Древній острів,
де колись сходилися воєдино течії океану,
об'єднуючи людей з островів усього океану.
Доки він не зник. Бо був заклятий.
Заклятий?
Він у серці страшного шторму,
створеного честолюбним богом Нало,
який хотів стати сильнішим, розділивши народи океану, щоб послабити нас,
стерти нашу історію.
Наші пращури вірили:
якщо знайти Моту Фету, закляття Нало щезне,
а канали відновляться.
Це єдиний спосіб об'єднати наші народи знову.
Інакше наша історія закінчиться.
Нам потрібно скликати раду…
Вождю!
Вогонь у небі.
Він хоче, щоб я йшла за ним.
До нових зірок.
На це може піти все життя.
Таутай Васа взагалі не повернувся.
Це поклик предків, Туї.
Але якщо ми більше ніколи її не побачимо…
Як це — більше ніколи її не побачимо?
Сімеа, ні, це не те, про що…
Я не хочу, щоб ти їхала!
Сімеа…
Мамо, це…
Усе надто швидко.
Що, як…
Тепер ти таутайка, Ваяно.
Є справи,
до яких ми не готові ніколи.
Ці зорі знаю з пелюшок я
Нині інших вабить зов
І щось гнітить, щось бентежить кров
Знов невідоме обираю
Та все складніше, ніж було
Вир несе мене
Захоплює циклон
Що в тій пітьмі?
Воно перемогло
Відрізавши
Від всіх, хто дарував тепло
За небокрай
До незнаних вод і зір
Маю йти наперекір
Всьому у ту пітьму
Аж за небокрай
Цій землі скажу "прощай"
Бо майбутнє варте жертви Тож нехай
Так, за небокрай
Жереб кинуто рішуче
Я долаю цей поріг
Чи повернусь у дім Що став мов оберіг
Я відгукнусь
На поклик ваш
Проте боюсь
А що, як вороття — міраж?
За небокрай
У безмежний океан
Я піду наперекір
Бо вірю в свій талан
Тож за небокрай
Цій землі скажу "прощай"
Бо майбутнє варте жертви Тож нехай
Аж за небокрай
Якщо без мене ти зростеш
Чи цей зов почуєш теж?
Бабусю!
Я завжди поруч з тобою
Втім, повір, це все пролог
Про що ти так тривожишся?
Усе не так, як минулого разу.
Минулого разу ти була ще мала і не розуміла, що можеш втратити.
Чи чого навчитися.
Але ж ось я. Ми досі разом.
Хоч і трохи змінилися.
Я не бачу, куди веде твоя історія,
але ми ніколи не перестаємо вирішувати, хто ми такі.
Це важливіше за Мотунуї.
Важливіше за нас.
Тож я попливу до нового неба,
щоб об'єднати народи всіх островів океану.
А потім я повернуся додому.
За небокрай
Рідний острів — мій маяк
Я вернусь — не знаю як
У цей чудесний дім
Бо я Ваяна!
Донька моря і землі
Я прошу вас, завжди будьте Ким були
Далі звуть Тож у путь
Адже суть
Мій небокрай
Ваяно, тобі потрібна команда.
Ай-Ай і Пуа не рахуються.
Це по той бік океану.
Як мені просити їх…
Наше плем'я впорається, якщо ти йому дозволиш.
Минулого разу півник — і той вижив.
Тоді мені знадобиться більше каное.
Так! Новісіньке,
стильне, подвійно-корпусне.
Моє найкраще каное на сьогодні. Круто!
-Найсучасніші фішки для екіпажу. -Лото!
Я хочу, щоб ти була в команді.
О! Тоді треба зробити щось краще, ніж це.
Фермер? В океані?
Не саму ж тільки рибу нам їсти.
Вам потрібне зрошення. Щеплення рослин.
Навіть з моїм найкращим учнем ви вмрете з голоду!
А я про що? Нам потрібен профі.
Так, вам потрібен… Вам…
Дякую, Келе! Ви найкращий!
Сам напросився.
Привіт, Мауї.
Давно не бачились.
Не знаю, де ти, але…
Я б не відмовилась від твоєї допомоги.
Мауї!
-Моні. -Взагалі-то ми обидва.
Мауї і я.
Випуск із серії.
Ого.
Шкода, що Мауї не тут.
Тобі справді потрібен той, хто знає всі старі історії,
хтось дуже сильний,
з чудовим волоссям і просто…
Здається, я знаю ще когось такого.
Ура!
Я попливу з Ваяною
за покликом предків!
Готуйтеся до свідчень очевидця, люди!
Я поїду з тобою.
Я повернуся, як тільки зможу.
Обіцяю.
Що, як ти не повернешся?
Океан —
мій друг.
Наш друг.
Він нас єднає.
Тому де б я не була,
що б я не робила,
я завжди буду з тобою.
Тоді візьми з собою шматочок дому.
Ми любимо тебе, Ваяно!
Раджу триматися.
Гаразд, добре.
Ще раз.
Це не кінець нашої історії.
Не глухий кут нашої долі.
Разом ми повстанемо!
Разом ми відвоюємо нашу свободу!
Отой чувак розуміє.
Так. Я про тебе, красунчику.
Вам лише треба дістати мій гачок.
Дістаньте мій гачок.
Так! Правильно! Нумо. У вас вийде.
Оце інша справа! Так!
У вас виходить! Вище. Отак.
Вище! Ми майже дістали. Ще трішечки…
Ні-ні. Ні.
Що ви…
Не хвилюйтеся. Ну ж бо. Ви мене знаєте. Я виведу нас звідси.
Ні, вона не має рятувати мене.
Ще раз.
Бо вона загине.
Нало ненавидить людей ще більше, ніж мене.
І щоб ти знав. Мене він терпіти не може!
Отже, що далі Кучерявка від усього цього, то краще.
Ми самі по собі!
Так, я впіймав.
Я б тебе випустила, але…
Дуже сподіваюся познайомитися з твоєю подружкою.
У мене є плани на вас обох.
Що? Стій…
Смачного!
Лото! Що ти робиш?
Удосконалюю.
Ясно.
Каное й так досконале.
Досконалість — це міф.
Є тільки невдачі, навчання і смерть.
Моні! Стерно?
Звісно. Саме тому ти в нас мореплавиця.
Ні. Ні!
Друзі, на нас розраховує весь океан.
Тож треба виправдати довіру, не збитися з курсу
і втримати всіх на борту.
Чекайте. А де фермер?
Коли це каное перестане хилитатися?
Ну, ми ніби як в океані.
-Моні! -Лото. Моні — це отой.
Друзі, ми ніколи не допливемо,
якщо ви не змиритеся з океаном!
З рідиною не миряться.
А ще я не вмію плавати!
А здається, що ти міг би… Гаразд. Це…
Тепер усі похнюпилися.
І той, хто розробив це каное, забув додати туалет!
-Так. Я розробниця, але ми всі тут. -Нащо я на це погодився?
Я навіть не мала б…
Я не розумію, що ти робиш.
Народ!
Щоб дістатися до Моту Фету і зняти прокляття Нало, ми маємо об'єднатися.
Знайдіть. Наш. Ритм!
Я оці ваші співанки не співаю!
Це ми ще побачимо!
Ану, давай-но, вставай
Передавачу історій
Незгодний ти — ну, нехай
Що за незгода в морі?
Озирнись
Що в світі ліпше за це?
Та все в світі ліпше за це.
Океане, підштовхни.
Як можна тепла зректись
Сидіти й бурчати хмуро?
На обрій скоріш дивись
Це крутезна авантюра
Глянь-но сам
Що в світі ліпше за це
-Мене зараз виверне. -Та дієвий засіб є!
Хвилі мчать нас і вітер несе
І на дні моря закінчиться це все
-Лото! -Так, ремарка.
То пливімо всі разом
За дороговказом
Прокачуймо м'язи
І що в світі ліпше за це?
Що в світі ліпше за це?
Ліпше за це?
Що в світі ліпше за
Це?
О-о!
Далеко ми запливли
Я далі, може, в сідлі
Мета незабаром
Прошу, забудьмо про чвари
О-о
Що в світі ліпше за це?
Як хвилі ці допекли…
Яка ж це круть!
Одне б деревце і жменьку землі.
Життя в насолоду
Ми в центрі пригоди
Голублять нас води
Це ліпше на світі за все
-Ні. -Що?
Ну… Можна дещо уточню я? І ця пісенька важлива
В гаданнях про питання Чи поліпшення можливе
Що бездоганність? Фактично це міф
Хай ця подорож епічна Ми лише здолали риф
Тому я постійно Сягаю до краю
Плекаю ідеї Врожаю чекаю
Інженерка я пророча Геніальна, коли хочу
Я творю хіти щоночі І топлю, як неробочі
Ми дико лажаємо Визнаймо факт
Помилки розгрібаємо Впав — то підведешся, відтак
Істину засвой Що без помилок ніяк!
Так! Тож, друзі, пам'ятаємо
У Лото є гасло Хай все йде шкереберть
Існують лиш провали Навчання і смерть!
Що в світі ліпше за це?
Це реально найліпше в житті
-Що в світі ліпше за це? -Це реально най-найліпше в житті
Годі, Келе. Океан — наш дружбан.
Пригода — шикарний стан!
Скоріше б на диван!
Вже скоро, так скоро
Прибудемо, звернувши гори
О-о!
Що в світі ліпше за це?
А давайте всі!
-Вітерець -Шал сердець
-Щоб несло -Вдаль весло
-Руш туди -Де нас не було!
О-о!
Що в світі ліпше за це?
Смаліть-но, Келе!
О-о…
Що в світі ліпше за…
Це!
А це не мав бути наш дороговказ?
Давайте…
Без паніки. Я впевнена,
що це сталося не просто так.
Воно, мабуть, і на краще, правда?
Агов!
Моні! Хапай стерно!
Я стараюся.
З каное щось не так!
Це не каное. А течія!
Що?
Привіт, океане.
Я не давала особливих вказівок, крім "іди за кометою".
Тож якщо ти кажеш мені змінити курс,
невелике підтвердження було б дуже доречним.
Суша?
Суша!
Це Моту Фету!
Ми знайшли його.
Ще й дуже швидко.
Я чую голоси людей?
Це не острів.
А то
не люди.
-Коко… -Мора?
Треба тікати!
Яка ганьба.
Щоб фермера вбили кокоси.
Тобто вони нас просто ігнорують?
Це добре. Правда? Це ж… Це ж добре?
Гаразд. Народ?
У трюм.
Використовує відцентрову силу, щоб збільшити нашу швидкість.
Ваяно!
Бувайте. Дякую, що підвезли!
Ну давайте, коко…
Сики.
Слухайте мене!
Ми у священній подорожі!
Ви нас звільните.
Зачекайте. Стійте!
Що ви робите?
Що відбувається?
Це…
Фанфік.
От дурбецало. Вони питають, чи це ти намалював,
бо хочуть, щоб ти переклав цю картинку.
Ваш рідний острів
знаходиться в тому ж морі, що й Моту Фету.
І коли Нало розділив океан, щоб послабити народи моря,
ваші предки були відрізані від батьківщини.
Але ви думали, що нарешті знайшли дорогу назад,
коли натрапили на гігантську мідію.
А тепер ви боїтеся, що не повернетеся ніколи.
Увесь цей час
вони просто намагалися потрапити додому.
Але якщо ми допоможемо вам перемогти мідію,
ви проведете нас до Моту Фету.
Разом.
Агов? Ми досі як желе!
Як ми це зробимо?
Ваяна й пальцем ворухнути не може.
У наших м'язах повно нейротоксину, тож…
Стоп. Стривайте. Хвилинку.
Мідія — це, по суті, один гігантський м'яз.
Якщо зблизька вистрелити цим у ганглій,
прощавай, мідіє, привіт, Моту Фету.
Думаєш, вийде?
Ви хочете, щоб це зробили ми.
Було б легше, не будь ми, як желе.
Не хвилюйся. Вони це виправлять.
Як?
Що це таке?
На смак як кокос.
Воно проповзло по нас, так?
Гаразд, де нам розжитися токсином для мідії?
Два боки, два різні соки.
Нумо. Треба пливти!
Що?
Ми ж домовилися.
Ми нейтралізуємо мідію, а ви допоможете нам дістатися до Моту Фету.
Ти маленький, але сильний.
Здається, це військові нам честь віддають, на знак поваги.
Або прощаються, якщо ми склеїмо ласти.
Ого.
А як нам стріляти в ганглій,
якщо ми не знаємо, як він виглядає?
Мабуть, як побачимо ганглій, то впізнаємо.
Так.
То я отак тиць…
І Моту Фету, чекай на нас?
Місію виконано.
Ні!
Ось чому треба завжди мати план Б.
І план В.
План Г вже був би параноєю.
Ні!
Чі-ху!
Треба забиратися звідси!
Стій! Що ти… Гей! Ні…
-Моні! Моні! -Ваяно!
Ваяно!
Ваяно?
Мушу сказати, мені сподобалося.
Кокомори!
Це ви винні!
Помилився, вибачайте.
Як цікаво.
Це як кислота.
Хто крикне "чі-ху"?
Ура!
Лишилося тільки забрати свого гачечка.
Мауї!
-Татуювання рухається. -Агов.
-Татуювання рухається! -Ні.
Послухайте мене. Я напівбог…
-Пощастило! -Припини!
Я теж хочу удар від татуювання.
Кому кажу!
Отже. Правило номер один…
Ні.
Просто… Гаразд. Хто-небудь…
Народ, ви б не могли прикотити мене назад?
-Я прикочу! -Ні.
Не він.
Ось що буває, коли зустрічаєшся зі своїми кумирами.
Сам знаю.
Гаразд.
Правило номер один. Ви не бачили мене в такому вигляді.
Хоча я навіть так дуже крутий.
Ти схожий на нирковий камінь.
А ти — на того, хто знає, що це таке.
Отже…
О, привіт, Бекончику.
Тут має бути якась історія, яку мені треба знати.
Хоча знаєте що? Забудьте.
Я не хочу потім журитися, якщо ви…
Розумієте, про що я? Але все з вами буде добре.
Ви вцілієте. Навіть не знаю, нащо я це сказав.
Річ у тому, що в нас тут богозаруба…
Тому піду займуся своїми справами.
Гаразд. Скоро повернуся.
А доти не помріть, ні з ким не розмовляйте.
А як побачите кажаноманіячку — тікайте.
Вона жахлива.
Тримайтеся подалі, інакше помрете.
Будьте чемними. Мауї пішов!
Перекусончику!
Перекусончику.
А де Ваяна?
Сімеа?
Сімеа!
Як ти тут опинилася?
Я не опинилася.
Тебе засмоктало всередину гігантської мідії,
і наша історія закінчиться,
бо тепер ти ніколи не допоможеш народам океану,
і твої предки скажуть:
"Ваяно, ти проклята навічно. Навічно. Навічно".
Я зможу.
Ти зможеш.
Спокійно.
Я не кусаюся.
Пека може.
Давненько я не бачила мореплавиць.
Класне весло.
Хочеш побачити, як я ним користуюся?
Зухвала.
Це в нас з тобою спільне, Ваяно.
Людина, про яку говорять усі боги!
Хто ти така?
Матанґі.
Хранителька цього раю.
Ти тут живеш?
Не за власним бажанням.
Мауї ніколи не згадував про мене?
Мабуть, надто зайнятий грою зі своїм татуюванням.
Що ж, тоді ходімо.
Нікуди я з тобою не піду.
-Мені треба… -Вибратися звідси,
зняти прокляття Нало, знайти Моту Фету.
Я допоможу.
Ти знаєш дорогу до Моту Фету?
Думаєш, кудись можна дійти, тільки якщо знаєш дорогу?
У цьому й сенс мореплавства.
Тобі ще вчитися і вчитися.
Справжній мореплавець не знає шляху.
У цьому вся суть.
Знайти шлях до того, що ще не відкрили.
Якщо хочеш зняти прокляття Нало, годі перестраховуватися, сестро.
Загубися ненадовго.
Чому я взагалі маю тебе слухати?
Бо Нало заманив у пастку й мене.
Я хочу, щоб ти здолала Нало,
бо тоді я стану вільною.
Що?
Я чекала тут роки
Страждала й гнала геть страхи
Ця мідія — заручниця віків
Не панікуй
Я дам чітку
Інструкцію залюбки
До точки призначення завжди існує інша путь.
Єдине — треба відкинути упередження.
Яка така інша путь?
Дяка, що спитала.
Рушай! На дно!
І курс згуби!
Бо все одно Це час боротьби
Готуйся на старт Без карт, без широти й довготи
Йди навмання й навдалу
Неначе по тонкому склу
Де ризик — там азарт!
Не ганьбись!
А просто рушай
Це жахлива порада.
Ти мене не чуєш.
Ну ж бо, озирнись
Пливи не вбік А вверх чи вниз
І хто не зник Одержить приз
Волю і політ
Тобі відкритий світ
Довір мені свій пліт
Адже ти здатна
Скорити ці милі
Я вічність долала
У вічнім екзилі
Сестричко, звикай
Що мапи немає
В розпалі гра, і пригода триває
Рушай наздогад! На дно!
І курс згуби!
Бо все одно Це час боротьби
Готуйся на старт Без карт, без широти й довготи
Йди навмання і навдалу
Неначе по тонкому склу
Де ризик — там азарт!
Що скажеш ти? Ну…
Ти хіба не віриш в себе?
Розбий вже цей ланцюг
Я тут не бачу неба
Життя амеби
І жодної душі навкруг!
Такий чудовий шанс є
Хто ризикує — виграє
Розширюй свій діапазон
Порви шаблон
Впади й пробий кордон!
Рушай! На дно!
І курс згуби!
Бо все одно Це час боротьби
На старт Без карт, без широти й довготи
Йди навмання і навдалу
Неначе по тонкому склу
Де ризик — там азарт!
Рушай! На дно!
Завжди є інша путь, Ваяно.
Боїшся чи рушиш?
Я рушу.
О-о! Рушай!
Завжди є інша путь.
Брама богів.
Одразу до Моту Фету не доведе.
Але скоротить час у дорозі для тебе з командою
і для прикокоснутого коротуна.
Для кого…
Завжди вривається з ноги.
Мауї!
Не бійся! Ти врятована!
Вона його відкрила?
Це був твій план, тримати мене в слизопечері, щоб ми йшли разом?
Ну, я, звісно, не для розмов тебе там тримала.
Зачекай!
Ну що, ходімо?
Ти не можеш вийти на волю?
Зніми прокляття Нало,
і, може, колись ми ще побачимося.
Пам'ятай, що завжди є інша путь,
навіть якщо доведеться заради неї загубитися.
Щасти тобі, таутайко Ваяно.
Ти зможеш.
Якщо Нало дізнається, що я допомогла, вб'є нас блискавкою.
Мауї в ударі.
-Я розцілую свиню! -Ми живі! Живі, живі!
Ми пройшли браму богів!
Народ! Знову разом!
Плюс Мауї. Зачекайте.
Де Мауї?
Як ти, Кучерявко?
Мауї!
Могла б сказати мені, що в нас нові прикиди.
Бо в мене листя на дупі вже тисячу років.
Повірити не можу, що ти тут!
Привіт, друзяко. Я сумувала за тобою.
Так.
Вибач. Це було дивно. Дивно ж?
Це найкращий день мого життя.
Обожнюю цього чувака. Анітрохи мене не лякає.
Можна тебе на секунду?
Пуа! Це Пуа.
Ти знайомий з кокоморцем?
Я думала, що він кине нас з мідією, але він був просто супер,
бо інакше я б ніколи не познайомилась з Матанґі, яка, до речі, класна,
-і не знайшла б тебе, і… -Кучерявко!
…ми розвіємо закляття Нало разом і…
Вибач. Кажи ти.
Ви всі загинете.
Що?
Нало не просто сховав Моту Фету всередині шторму.
Він сховав його в мегаштормі,
у проклятому океані, від якого не втекти,
а потім опустив його на дно океану.
Тобто смертним туди зась.
І якщо я не зніму прокляття,
ти щойно купила квиток в один кінець до Каюк-міста,
саме тому я не хотів, щоб ти взагалі рушала,
бо тепер ти влипла,
і ти загинеш, твій екіпаж загине,
і цього разу курча теж.
Але…
я радий тебе бачити.
І ми на місці.
Гарний жарт, Мауї,
але тут тихо й спокійно.
І дивися!
Сузір'я!
Ось же воно!
Друзі…
Предки не покликали б нас, якби це було нам не під силу.
Хіба що дупою набрали.
Через 2 000 років стане ясно.
Таутай Васа сказав, що тільки знайшовши Моту Фету,
ми можемо дати нашому народу майбутнє.
Якщо він такий розумний, то чому ж не сказав тобі, що острів… затонув?
Бо він сказав мені йти за вогнем у небі.
І це привело мене прямо до тебе.
Що логічно, бо якщо Нало думає, що він сильніший,
коли розділяє людей…
То, може, розвіяти його прокляття можна, об'єднавшись.
Ти піднімай острів, а я ступлю на нього.
"Мауї та Ваяна, знову разом!
Вони такі крутезні!"
У нас вийде.
Правда, океане?
Океане?
Ваяно…
Океан
тобі тут не допоможе.
Бабуся!
Власне, по-моєму, це привітальний подарунок
від Нало.
На тобі, невдахо!
Смертні, по місцях, працюймо разом
і зробімо це!
Нам дуже треба поговорити про твій підбір кадрів.
Дідусю! Шуруй у трюм.
Ненавиджу цих чуваків.
Агов! Я старша людина.
А мені 3 000 років.
Що робить мене старшішим.
Нам треба втікати від них лише до світанку.
То це нічні істоти?
Звичайно. Чі-ху!
О так!
Він щойно нам підморгнув?
Позаду!
Тримайтеся!
Ваяно, ми не можемо так круто повертати з цим вітрилом.
Зможемо!
Ваяно!
Моні!
Ваяно!
Моні!
Ні! Стерно!
Моні!
Моні…
Ми з цим розберемося.
-Предки… -Ваяно…
Каное таутая Васи…
Зараз не найкращий час говорити: "А я ж казав", —
тому я цього не робитиму, бо тобі від цього стане ще гірше.
-Просто… -Але я вірю в тебе.
Один я, і більше ніхто. Образилась.
Ну й гуляй. Що?
Я ще чемно сказав.
Ану не смикай. Припини.
Добре, я поговорю з нею!
Я знаю, Мауї.
Просто…
Як тільки я вирішую,
що мені робити,
все змінюється.
Я не можу…
Моні ледь не помер!
Якщо через мене історія нашого народу обірветься…
Я серйозно!
Тебе щось відволікає?
Може, щоб зняти прокляття, як ти й казала,
ми мусимо працювати разом.
Я підніму острів з дна моря,
але на його берег повинна ступити людина.
Слухай, я розумію.
Неприємно не виправдовувати надії інших.
Чому ти взагалі тут?
Бо…
я теж низько падав.
І не бачив шляху вперед.
А потім з'явилася одна людина.
Яку я недооцінював.
І вона допомогла мені встати.
Я все роблю не так,
відколи попливла зі свого острова.
Слухай…
Вихід є.
Хочеш довести щось до кінця?
Треба діяти чі-хушно.
Не вмієш ти мотивувати.
Ще й як умію.
Я був людиною, але тепер…
Я напівбог.
Ніколи не знаєш, що буде далі.
Чого ж, знаю.
Мегашторм Нало!
То ти хочеш його пройти?
Не намагайся…
Ось мій секрет
Ти глибоко влипла Лих у тебе букет
Прокинься, рук не складай Тут що
Дарма твій портрет?
Врубай ерудицію
Рятуй експедицію
Шануймо традицію!
Ти скажено крута
Тож просто в себе повір
Замало, кажеш ти, сил?
Маєш повний набір
Авжеж, небезпека є
Це й свин докумекає
Страхи всі жени, просто гни своє
І крикни Або рикни
Чі-ху
Негайно Згадай-но
Яскраву путь свою
Ти ж хочеш, ти ж хочеш
Ввійти в історію
Давай-но Ваяно
Ставай легендою
Ану крикни Ану крикни
Ану рикни Чі-ху
Так, люди Це буде
Зберися, головне
Здивуєш Вангую
Кажи собі одне
Давай-но Ваяно
Ставай легендою
Ану крикни Ану крикни
Ану рикни Чі-ху
Тож таке
Здолати шторм — це завдання легке
Твоя відвага у саги Турне це впише морське
Пекельна робота?
Звичайна субота!
Тож гайда йти до мети До мети
Ти бідова Я знову і знову це бачу
І як я раптом пас — ти нормас
Ще й вдача крута й гаряча
Не диво з див Бо хто тебе вчив?
Я твій талант Вважай-но, відкрив
Так, це дівча Справді вражає
З люду — єдина моя подружаня!
Чі-ху!
Негайно Згадай-но
Яскраву путь свою
Ти ж хочеш, ти ж хочеш
Ввійти в історію
Давай-но Ваяно
Ставай легендою
Ану крикни Ану рикни
Чі-ху
Дозволь я тепер промотивую тебе
Не звертай І хай небезпека не гребе
З тобою я навіть кращий став
Як може бути краще? Сам такого не чекав!
З халеп ти витягала стількох
Той іще напівбог
Та дай підставлю плече
Бо знаю, серце тьох-тьох
Не парся, маємо план Розбити прокльон
Хай злий океан Немов страшний сон
Плювати, повір, коли поруч з тобою У бурю такий поводир!
Негайно Згадай-но
Яскраву путь свою
Ти ж хочеш, ти ж хочеш
Ввійти в історію
Давай-но Ваяно
Ставай легендою
Ану крикни Ану крикни
Ану рикни Чі-ху
Так, люди Це буде
Зберися, головне
Здивуєш Вангую
Кажи собі одне
Давай-но Ваяно
Ставай легендою
Ану крикни Ану рикни
Чі-ху
Давай-но Ваяно
Ставай легендою
Ану крикни Ану крикни
Ану рикни Чі-ху
Давай-но Ваяно
Ввійди в історію
Ану крикни Ану рикни
-Чі-ху -Чі-ху
Покажи їм, принцесо.
Я досі не принцеса.
А багато хто думає, що так.
Я знаю, що забагато від вас
очікувала,
що наше каное
в дуже поганому стані,
але я вірю, що разом ми…
Ми придумали, як його полагодити.
З невеликою допомогою від предків, так.
Я прикрашав.
Курча стало в пригоді.
Респект.
Нало хоче стерти нашу історію.
Але ми цього не допустимо.
Треба перехитрити його,
вигадати фокуси, яких він ще ніколи не бачив.
Ну, деякі ідеї в мене є.
А ще в нас є напівбог.
Авжеж, трохи пошарпаний,
але це краще, ніж нічого.
А по-моєму, ти красень.
Гаразд. Ми пливемо в саме серце шторму Нало.
Як тільки я підніму острів, ви всі маєте висадитися на нього.
Це буде важче за все, що ми робили раніше.
Тому якщо хтось хоче…
Я все своє життя вивчав легенди нашого народу.
Завдяки тобі я увійду в одну з них.
Що ж, тоді добре.
Розвіймо закляття.
Так.
Давненько я не витягав островів з дна моря.
Я знаю, що треба згинати коліна.
У мене чудова постава.
Знаєш що? Геть під пахву.
Я вже якось до нього звик.
Як до бородавки.
Це прекрасно.
Гаразд, зробимо це —
і зразу додому.
Кучерявко.
Це шторм.
Просто дуже сильний.
Я раптом аж за демоном лави скучив.
Велика хвиля.
Ми можемо її оминути. Усі по місцях!
Будьте готові до раптових змін.
Ти, розумако,
перевір сонячний годинник.
А що? Котра година?
-Час Мауї настав! -Час Мауї настав!
Піднімімо острів і покажімо цьому вітрогону, хто тут бос!
Так!
Давайте вже грім!
Навіть весело, скажіть?
Чі-ху!
Так!
Ух!
Повертай вітрило, маневр.
-Лото? -Зараз!
На тобі, Нало!
Так, а як тобі таке?
Стій, що?
Так!
Моя взяла!
Та годі!
Вони наступають!
Треба повертати! Народ?
Ні.
Мауї!
Усе гаразд. Половину я здолав. Табло.
Ну, Нало — шахрай.
І боягуз, бо
уникає… сама знаєш.
Йому на тебе начхати.
На мене йому не начхати.
Я кажу, що Нало хоче зупинити людей, нас.
Чому ти усміхаєшся?
Бо нам це на руку. Відволікаймо Нало, хай полює на нас,
а Мауї тим часом добереться до центру
і підніме острів з дна.
-Міняємо тактику. -Гаразд.
Кучерявко, ти й раніше не могла обманути шторм.
Як же ти зробиш це зараз?
Здається, я придумала.
Я зрубаю щоглу.
Якщо ти допомагатимеш нам і далі,
ми ніколи не розвіємо прокляття Нало.
Ми можемо виманити шторм за собою, Мауї.
Це єдиний спосіб.
Женіть щосили.
Я можу витягнути мільйон островів,
але якщо ви на них не висадитеся, то…
Побачимося там, Мауї.
Побачимося там, Ваяно.
Бекончику, Яєшне…
Гігантський яструб!
Такі серйозні.
Побачимося на острові!
Лото!
Відійди!
Крутилка наближається!
Напевно, треба було створити прототип.
О, вийшло!
Лото! Ти генійка.
Ну, без Моні я б не впоралась.
Тримайтеся!
От якби який важіль!
Він знайшов Моту Фету!
Нало знає, що він його знайшов.
Закляття не зникне, поки ми не ступимо на острів.
Нам треба дістатися до острова!
Уперед!
Я трохи зайнятий.
Ще одна хвиля.
Треба розігнатися.
Мусимо скинути баласт.
Давай, мала!
Тримайтеся!
Поворот!
Повертай!
Піднімай!
Ні!
Мауї!
Мауї…
Мауї!
Ні!
Ваяно!
-Ми заблукали! -Я не знаю, що робити!
Виходу немає!
Я не можу…
Існує…
Виходу немає!
Існує інша путь.
Завжди є інша путь.
Дістатися до острова можна інакше!
Є інший спосіб!
-Ні! Ваяно, ти не зможеш! -Надто далеко!
-Знайдіть Мауї! -Ваяно!
Ні! Ваяно!
Ваяно?
Ваяно!
Ваяно…
Ваяно.
Ваяно, ти не можеш.
Будь ласка…
Благаю.
Ми досі разом.
Хоч і трохи змінилися.
За небокрай
Запливли пліч-о-пліч ми
Крізь тайфуни і громи
Яка зваблива гра
Виграш — небокрай
Де застиг в блакиті час
Де новий незнаний день Чекає нас
Він гряде
Світлий день
Як веде
Віра в небокрай
Ух ти!
Ти стала крута.
Так.
То це означає…
Так. Мої татуювання все одно кращі за твої.
Танок щастя!
Це було таке божевілля…
А потім… Стривай. Ого!
Так.
Ваяно! Ти жива!
Океанчику!
Я сумувала за тобою.
Ну ж бо. Давай. Ще трохи.
Після піднімання острова апетит розгулявся.
Ти так смачно пахнеш.
Це ж Мотунуї.
Дім.
А то його.
Тепер я володію кокоморською.
Там стільки всього.
Еге ж.
І хтозна.
Можливо, якось ми знайдемо…
Припини це робити.
Люди?
Це інші племена!
Бум! Вийшло.
Стільки сміття від нього.
Нема за що.
Привіт, як життя?
Класний "хльосни-чуб".
Гаразд. Народ, я шукаю таку собі Сімеа.
Привіт.
Тут є Сімеа?
Я Сімеа.
Ти — це вона, точно.
Дай-но я…
Мауї!
Ваяно-фанатки! Потримайте оце!
Я думала, ти будеш більшим.
Так. Набагато більшим.
Гаразд. Твоя сестра прислала мене
з подарунком для тебе.
Прямо з Моту Фету.
Як ним гратися?
Меншенька!
Більшенька!
Меншенька!
Більшенька!
Мені подобається те, що ти мені привезла.
Ми привезли не тільки це.
Це тільки початок.
Тримаємо кермо
Нас відкриття чекає чергове
-Та дім у серці несемо -Перекусон!
-Вертайся завжди й завжди -Перекусон плюс.
Шукай нове
Ми мореплавці, з вітром помчимо
І кожна повість наших предків
В юних душах оживе
Та дім у серці несемо
Вертайся завжди й завжди
Шукай нове
Чі-ху!
Шукай нове
ВАЯНА 2
Ці зорі знаю з пелюшок я
Нині інших вабить зов
І щось гнітить, щось бентежить кров
Знов невідоме обираю
Та все складніше, ніж було
Вир несе мене Захоплює циклон
Що в тій пітьмі?
Воно перемогло
Відрізавши від всіх, хто
Дарував тепло
За небокрай
До незнаних вод і зір
Маю йти наперекір Всьому у ту пітьму
Аж за небокрай
Цій землі скажу "прощай"
Бо майбутнє варте жертви Тож нехай
Так, за небокрай
Жереб кинуто рішуче
Я долаю цей поріг
Чи повернусь у дім Що став мов оберіг
Я відгукнусь
На поклик ваш Проте боюсь
А що, як вороття — міраж?
За небокрай
Рідний острів — мій маяк
Я вернусь — не знаю як
У цей чудесний дім
Бо я Ваяна!
Донька моря і землі
Я прошу вас, завжди будьте Ким були
Далі звуть
Тож у путь
Адже суть
Мій небокрай!
Смертна не повинна була досягти Моту Фету
і розвіяти моє закляття.
Ну…
Я, звісно, гадки не маю, як вона це зробила.
Нало, я віддала свій борг. Ми квити.
Ні.
Ми тільки починаємо.
Вибачте. Реготати лихим сміхом не будемо?
Я не знав.
Просто вона мене теж принижувала.
Я прекрасно розумію, що ти зараз відчуваєш.
Якщо захочеш поговорити про…
Ясно. Ще рано. Хочете послухати пісню?
У мене є нова. Називається "Краболапки".
Краболапки Краболапки
Раз, два, три, чотири, п'ять, шість, сім, вісім, дев'ять, десять
Щось таке. Допомагає вивчити лічбу.
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова