Sunt doar dureri de creștere, atâta tot.
Ați pățit ceva?
E periculos aici, dnă. Vă ducem înapoi în complex.
Comunicațiile au picat.
Credem că cyborgul a tăiat magistrala submarină de comunicații.
Yutani bruiază sateliții.
Suntem izolați.
Personalul neesențial a fost evacuat.
Hibrizii sunt închiși în celula unu,
dar aceasta nu a fost proiectată pentru sintetici.
Nu știu cât rezistă dacă se hotărăsc să evadeze.
Nu am reușit să izolăm xenomorful adult.
Trupele Prodigy îl caută pe insulă, dar sunt tot mai puțini soldați.
Îi omoară pe capete.
Celelalte făpturi sunt izolate deocamdată, dar personalul este insuficient.
Variabilele negative cresc.
Ar trebui să luați în calcul evacuarea.
Domnule?
Mă duc pe Lună?
Nu, prostuțo.
Vei fi prima care va trece de la un corp omenesc la unul sintetic.
Ce n-aș da să-ți aud vocea!
Câte ai văzut!
Aia da discuție interesantă!
Ce-ai făcut?
Știu de ce-s ei aici. Voi probabil ați făcut vreo tâmpenie.
Dar eu sunt preferata, n-am ce căuta aici.
- Poate fiindcă ai turnat. - A turnat?
- Ba nu! - Pe cine ai turnat?
Ne-au luat ca din oală fiindcă te-ai dus cu pâra.
- Ba nu! - Ne-ai pârât și pe noi?
Nu, habar n-am ce-ați făcut!
Doar ție ți-am spus.
Dar nu e așa! Dacă pâram, poate nu eram aici, cu voi.
Ne-am găsit mormintele.
Pe ale lui Rose, Marcy, Chris, Aarush...
și Jane.
- Pe al tău. - Nu sunt moartă.
Ne-a dat câte o floare și ne-a pus pe masă.
Ne-au salvat! Acum suntem nemuritori.
Ba Isaac a murit.
A murit...
Îl chema Steven.
Mama lui îi spunea „Steve-O”.
- Noi n-o să pățim așa. - O muscă i-a devorat fața!
Ba nu! Eu sunt preferata! N-am ce căuta aici!
Ba nu! În carte, Wendy Darling e preferata lui Peter Pan.
Dar apoi a crescut!
Asta l-a înfuriat pe Peter, care a răpit-o pe fetița ei, Jane.
Suntem încuiați aici fiindcă nu mai putem fi copii.
Dar nu ne lasă să fim adulți.
Suntem fantome.
Ce fac fantomele?
Bântuie case.
Tot timpul ăsta... ne-a fost frică de ei.
Dar ar trebui să le fie lor frică de noi.
Nu!
- Kirsh! - Da, domnule?
Au picat camerele. Creaturile sunt izolate?
Avem propria sursă de curent aici. Totul e în regulă.
- Aclimatizez noul xenomorf. - Și cyborgul?
Într-o celulă, cu fratele.
E riscant. Yutani va veni după el. Se prea poate să fi trimis deja nave.
Adică ce, să i-l dau și gata?
A venit să ne omoare și să ne fure jucăriile!
Sunteți furios.
Nu fiți furios, ci isteț.
Eu? Am creierul cât o planetă.
Nu mai fi așa de fricos! Are chef să se pună cu mine?
Asta vrea Yutani? Ia s-o văd!
Un simptom caracteristic al ADHD-ului grav de care suferiți
este impulsivitatea.
Alegerile dv...
- ...hibrizii... - Kirsh?
Medicamentele dv...
Kirsh!
Niște cretini! De la un capăt la altul!
Ce părere ai de ochii tăi?
Poftim, domnule?
Găsește-l pe Atom.
Să restarteze comunicațiile și camerele, apoi să vină la mine.
Ca să nu riscăm, o să-ți dau un nevolnic.
- Liber! - N-am nimic.
Țineți ușile încuiate!
E cod portocaliu de alertă. Pregătim personalul neesențial de plecare.
Mă ofer să merg pe aripă.
Termină! Trebuie să găsim alte obiective și să-l protejăm pe dl Kavalier.
Stați aici, dnă. Revenim imediat.
E minunat aici! Toți sunt afectuoși și mă simt ca acasă.
Nu sunt sigură. Am senzații amestecate...
Nu sunt sigură.
Cred că aș putea face chestii mișto, aș avea superputeri.
Aș vrea să fiu invizibilă, ca să mă pot furișa în spatele altora
și să mă duc singură în locuri frumoase.
Vom fi bine.
Nu-i așa?
Vom fi bine.
Nu-i așa?
Vom fi bine.
Nu-i așa?
Vom fi bine.
Stai calm. Lasă-mă să mă uit.
Mai bine n-o să mă simt azi. Dă-mi pace.
Te simți bine?
Am avut și zile mai bune.
Chiar erai pe navă când s-a prăbușit?
Asta e o discuție perimată. Eu nu privesc înapoi.
M-ai împușcat.
Ți-am salvat viața.
Cum e plămânul?
Mi-a zis băiatul.
Aarush.
Ce senzație tare, nu? Să fii mai mult decât om.
Dar totul se plătește.
Când corporația îți dă ceva, întotdeauna există un preț. Știi care e?
Totul.
Prea puțin spus.
Comandament, aici TR-1. Răspunde!
Comandament...
Comunicațiile sunt picate. Ce e de făcut?
Potrivit protocolului, ne adunăm la arsenal.
- Cu drăciile alea pe aici? - Vezi-ți de obiectivul principal.
- Ascultă! Nu vreau să mor aici! - Am înțeles!
- N-am venit aici ca să fiu halită. - Hai la arsenal, să luăm arme serioase.
- L-ai chemat tu? - M-a scutit Dumnezeu de-o grijă.
Hai odată!
Iese aerul rece!
- Secvență autodistrugere, inițiată. - Doamne!
- Ascensorul va exploda în 30... - Deschide ușa!
- ...29, 28... - Deschide!
- Hai odată! - ...27, 26...
Douăzeci și cinci, douăzeci și patru...
- Ridică-mă! - ...23...
- Mai repede! - Douăzeci și doi.
- Douăzeci și unu. - Lasă prostiile!
Douăzeci!
Ce mă-sa?
- Ești supărată pe el? - A împușcat-o pe Nibs.
- Fiindcă omorâse pe cineva. - I-a ales pe ei.
Da, dar e de-ai noștri.
Dragă Joe,
sper că ești bine.
Chiar ești bine?
Noi da, cred.
Asistentele sunt drăguțe, mai puțin una.
Zice des cuvântul urât cu „C”.
Piureul de cartofi și jeleul sunt bune. Ăla de cireșe e preferatul meu.
Tata a stat mai mult acasă. Tusea lui s-a agravat.
Și piciorul.
El zice că n-are nimic, dar arată rău și nu prea poate veni să mă vadă.
Îmi pare rău că am doar vești proaste. Încerc să fiu veselă, dar mă simt singură.
Noaptea mi-e frică.
Tratamentul cu radiații e oribil și mă simt groaznic după.
Aș vrea să vii acasă.
Nu poți veni și gata?
- Trebuie să ai grijă de el. - Cu dragoste, Marcy.
Trebuie să ai grijă de el, nu, Marcy? Da, așa e.
Stai!
Prietene, n-ai la tine vreun trabuc? Un Cohiba de-alea bune?
Gura!
Bine, dar trebuie să mă piș, iar ăsta nu-mi desface prohabul.
Gata, că-l omori!
Nu pune mâna pe mine!
O să salvez pe cine pot.
Salvează-i pe copii, c-o să fac scrum toată șandramaua!
Știi povestea lui John Henry și a ciocanelor lui de 5 kile?
Toată noaptea a bătut piroanele...
în întrecerea cu mașinăria. Cine le putea bate mai repede?
Omul va învinge întotdeauna! Îi trebuie doar voință.
John Henry n-a murit de epuizare?
Eu nici n-am început. Trupele lui Yutani cea Tânără vin încoace.
Iar eu revendic în numele ei ce ni se cuvine!
Copilași!
Ei, pe naiba!
Ia te uită ce trist!
Toți Băieții mei Pierduți, încuiați într-o cușcă!
Eu cu cine mă mai joc?
Ai chef de joacă?
Dă-ne drumul!
Dar o să vă jucați frumos?
- Mai bine vă spun o poveste. - Nu.
- Ești mincinos. Ai zis că-s preferata ta. - Zău? Parcă n-aș crede.
Sau poate chiar am zis. Cine mai știe?
Ce poveste?
Ascultați...
Când eram mic, tăticul meu era bețiv.
Da, ultimul dintr-un lung neam de brute, una mai haină decât cealaltă.
Iar trogloditului i s-a zămislit o minune.
Un băiat genial, căruia îi era menit să cârmuiască lumea.
Dacă tăticul nu-l ucidea din pizmă.
Așa că băiatul, adică eu, a clădit o mașină.
Primul sintetic. Aveam șase ani. Am făcut un bărbat adult.
Distins.
Și... tăticul a venit într-o zi de la fabrică.
Iar sinteticul meu...
stătea pe canapea.
Așa a sfârșit tăticul meu.
Vechiul tătic, căci atunci am plecat, iar sinteticul a devenit noul tătic.
Vedeți voi, nimeni...
Nu-i dă nimeni un imperiu unui puști de șase ani.
Așa că mi-am făcut un paravan.
- Ți-ai ucis tatăl? - Nu contează cine a ucis pe cine.
Am o companie de trilioane de dolari,
iar oamenii încă n-au aflat că pot fi nemuritori foarte ieftin!
Nu suntem ai tăi.
Ba sigur... că sunteți ai mei, scumpilor.
Sunteți marfa de la raft!
Aceste corpuri grozave pot fi ale voastre, dar văd că o dați în bară!
O dați în bară și nu accept așa ceva!
La pământ!
- Ia vedeți... - Imediat!
Nu!
Fugi!
De-a v-ați ascunselea!
Nibs, tu găsește-o pe Sylvia.
Eu mă ocup de Băiatul K.
Smee și Slightly, găsiți-i pe Kirsh și pe cyborg.
Curly, tu găsește-i pe soldați.
Jane.
Numele meu e Jane.
Nu vă atingeți de fratele meu.
Domnule Hermit, chiar vă căutam.
Dl Kavalier mi-a spus să vă găsesc personal.
Ar vrea să vă facă o propunere.
Sora dv. e cu el.
Vă rog!
Urmați-mă! Vă va plăcea ce veți auzi.
O mai fi acolo?
Cine?
Arthur. L-am lăsat acolo.
Nu te gândi la asta.
Am făcut o mârșăvie, Slightly.
Nu e vina noastră.
Ei ne-au pus.
Nu e vina noastră.
Haideți!
Unde erați acum zece minute?
De ce e pe jos?
- Are coloana ruptă. - Legați-l cu asta.
Înainte să se trezească.
Ce faci?
Vremea voastră s-a dus. Acum e vremea noastră.
Să știi că nu i-am făcut nimic mamei tale.
Nu vreau să vă stric surpriza, dar o să vă placă oferta dlui Kavalier...
Nu plec fără sora mea.
Nici vorbă să vă cerem așa ceva!
Nu suntem monștri. Știm bine că sora dv. are drepturi.
Și ce să vezi, plămânul e gratis acum, dar o să-mi luați restul.
Intrați.
Vă acord puțină intimitate.
E cineva aici?
E cineva?
Ajutor!
I-am zis că e risipă de tehnologie.
Cum să faci copiii nemuritori?
Să auzi o veșnicie: „Am ajuns?”
Dar are inimă de copil.
Fondatorul nostru, dragul de el.
Nu că eu aș fi mai deștept,
dar, dacă programarea mi-ar permite să spun:
„Ți-am zis eu”...
Nu!
Eu dau ordinele acum.
N-o să ne mai faci nimic.
Joe!
Ce-a pățit?
E mecanic, conectat la rețea, ca ușile și camerele.
Fac ce vreau cu el.
Marcy, îmi pare rău de Nibs.
N-am...
- N-am avut încotro. - Ar trebui să ajuți oamenii.
I-am ajutat. Nibs îmi ataca prietenii.
- Adică Nibs nu e om? - Nu asta am spus.
Numește-mă „robot”.
Termină! Nu eu am făcut lumea! Parcă ești copil!
Mai bine decât să mă lăcomesc și să mint lumea.
Ce vrei de la mine? Lumea e complicată. Viața, la fel.
Să-ți spun de ce-mi plac?
Extratereștrii.
Sunt sinceri.
Sunt prădători.
Suntem hrană pentru ei.
Ba nu, tu ești hrană pentru ei.
Eu...
Eu nu știu ce sunt.
Nu sunt copil.
Nu sunt nici adult.
Nu sunt Marcy.
Nu sunt nici Wendy.
Și nu pot fi ce vor ceilalți să fiu.
Bine, îmi pare rău.
Am greșit. N-am știut ce să fac.
- E com... - Să n-aud „complicat”!
Asta spun nevolnicii ca pretext că nu fac nimic.
Eu nu sunt nevolnică.
- Trebuie să mergem. Îi adunăm pe adulți. - Băiatul K unde e?
Joacă ascunselea.
Am pus pe cineva aparte să-l caute.
Aici fondatorul. Urc în aeronavă. Bodyguardul meu e compromis.
Cine mă găsește primește un milion!
Stați!
Cred că m-am pișat pe mine.
Fiți pe fază!
Aici nu e de joacă.
Merg la stânga.
Aici paza! E cineva?
Gura mă-sii!
Flota Yutani se apropie. Fiți gata de invazie și recuperare.
Wendy, scumpo!
- Orice aș fi făcut, îmi pare rău! - Ba nu.
Crezi că ești bună la suflet, că ai făcut bine.
Dar ai băgat șase copii în pământ.
L-am deslușit.
Jocul tău.
Nu ești Peter Pan.
El era un băiețel care n-a crescut, dar tu...
Tu n-ai fost băiețel...
ci mereu om în toată firea.
Un omuleț diabolic și furios.
Care s-a hotărât să-i urască pe toți.
Ca tăticul tău.
E...
Îi permiți... să-mi vorbească așa?
Monstrul-plantă și ochiul au scăpat.
Dar nouă n-au ce ne face.
Acum ce facem?
Cârmuim.
Subtitrarea: Adrian Bădițoiu