Skjer'a, Supermann-fans? Naomi McDuffie her.
Jeg har lest kommentarene deres. Dere har rett.
Jeg har vært litt fraværende. Livet har vært ganske intenst.
Men i denne pausen har jeg tenkt en del på Supermann.
På hvordan han ble helt. Når følte han seg klar?
Når føler enhver helt seg egentlig klar?
Jeg lurer på om Supermann noen gang var redd -
- for å miste dem han elsket eller for å skuffe dem.
Eller for å forlate dem.
Når man slutter å tro på alt man tenker, endrer hele livet seg.
Og det kan være skummelt.
Jeg lurer på når Supermann blir modig nok til å se på seg selv -
- og stille seg det viktigste av alle spørsmål:
"Hvem er jeg?"
Snakket du med dine biologiske foreldre?
- Hvordan har du det? - Jeg føler meg helt overveldet.
Jeg vet at det ikke var ekte, men det føltes som om de faktisk var der.
- Skulle ønske jeg hadde kjent dem. - Det samme ønsker vi.
Jeg har fått opp noen...
...minner fra da jeg var liten.
Vi var på et anlegg. Folk jaktet på oss. Det var skyting, eksplosjoner.
Høres ut som da du forlot hjemplaneten din. Husker du det?
Ikke alt sammen, men bruddstykker.
Dere reddet meg.
Hvorfor fortalte dere meg ikke hva som skjedde den kvelden?
Vi håpet du skulle slippe å gjenoppleve det.
Folk jaktet på dere. Dere kunne dødd pga. meg.
Men det gjorde vi ikke.
Og vi ville gjort akkurat det samme en gang til, uten å nøle.
Jeg vil ikke la det skje igjen.
Dere hadde rett. Det er på tide å dra.
Etter møtet med mine foreldre ble jeg minnet på alle de som har lidd -
- og som har dødd for at jeg skulle få leve.
Brutus drepte mine biologiske foreldre.
Hvis de ikke kunne stanse ham...
Hvordan kan da jeg greie det?
Hva er det, vennen?
Mine biologiske foreldre advarte meg om at noen forrådte dem.
Hvem kan ha sviktet dem?
Jeg vet ikke. Det vet ikke de heller.
- Vi er nødt til å dra i kveld. - I kveld?
Vi aner ikke når eller hvor Brutus har tenkt å slå til neste gang.
Og vi kan ikke vente her for å finne det ut.
Og vi kan ikke si det til noen.
Hva med Annabelle?
Nathan? Han er min... venn.
Zumbado og Dee... Jeg kan ikke dra uten å ta farvel.
Det er tryggere for dem hvis de ikke vet noe.
Det kommer til å gå bra med oss.
Naomi, hva gjør du?
Jeg bare kom med denne til deg.
Jeg tenkte at den var tryggere hos deg.
- Den disken er din. - Jeg er klar over det.
Men jeg ønsket å gi den til deg, for sikkerhets skyld.
- Jeg må komme meg videre. - Det er et feilgrep å dra sin vei.
Jeg trodde du ønsket at jeg skulle dra.
For å kjøpe deg tid, ja. Ikke for å flykte.
Du kan ikke flykte fra skjebnen din.
Skjebnen min har bare satt meg og dem jeg elsker i fare.
Mine biologiske foreldre døde.
Mine venner og Dee er blitt truet på livet, og du...
Du måtte leve på rømmen i årevis på grunn av meg.
Jeg hører at du frykter at de du bryr deg om skal komme til skade.
Men jeg tror dette handler om noe mer enn som så.
Du kan bare ikke la din egen frykt holde deg tilbake.
Du er en helt, Naomi.
Skjønner du? En helt.
Jeg er bare en jente på 16 som har noen evner.
Det gjør meg ikke til en helt.
Du har helt rett.
Det er ikke evnene dine som gjør deg til en helt, men valgene dine.
Beklager. Det er bare ikke meg.
Du bestemmer selv hvem du er.
Beklager at jeg skuffet deg.
Takk skal du ha, Zumbado.
For alt som du har gjort for meg.
De tingene jeg kjenner til, og de jeg ikke kjenner til.
Farvel.
Hva i huleste?
Mamma? Pappa!
Mamma!
Pappa!
Mamma! Pappa...
"Tok dem"? Hva mener du?
Vi satt i bilen, som begynte å slå kollbøtte. Da forsvant de.
- Jeg får ikke tak i Zumbado og... - Vi må trekke pusten.
Dee vet hva vi bør gjøre. Han har noen spesielle evner, om du skjønner.
Han vil ta en Liam Neeson på dem.
De tok Dee.
De tok alle sammen.
Jeg kom til bevissthet rett før vi kom frem.
Jeg fornemmet spor av metall og treverk.
- Hva i huleste er dette for et sted? - Hvordan greide de å ta dere?
- De tok jo dere. - Ja, fordi vi ikke har noen krefter.
De må ha teknologi som kveler evnene. Trolig konstruert av Mac.
Ellers ville de aldri greid å ta Akira.
Eller deg. De bruker den teknologien på dette rommet. Evnene våre kveles.
Jeg skjønner ikke hvorfor de ikke tok Naomi når de hadde sjansen.
Jeg har lært av "Sherlock" å starte på starten. Hva skjedde ved krasjen?
Jeg kjørte på den gamle skogsveien med mine foreldre, -
- da bilen begynte å slå kollbøtte.
Og mine foreldre bare... forsvant.
Den gamle veien i skogen...
Hva gjorde dere helt der ute?
- De skulle forlate Port Oswego. - Uten å si fra til oss?
Det var veldig tåpelig.
Naomis biologiske foreldre sa at noen hadde forrådt dem.
Vi akter ikke å risikere at det skjer en gang til.
Tror du at det var en av oss?
Vil du fortelle dem det, Dee?
Fortelle oss hva da?
Dee fikk besøk av Mac.
- Hvordan har du fått vite det? - Spiller det noen rolle?
Mac tilbød meg opplysninger -
- i bytte mot at jeg trakk meg fra kampen.
Jeg nektet.
- Og dette får vi høre først nå? - Jeg forrådte ikke datteren deres.
Men noen gjorde det. Noen som samarbeidet med Brutus.
Kanskje de gjør det fremdeles. Noen som har samarbeidet med ham før.
Jeg inngikk bare en avtale med Brutus for å redde De 29.
Det var ikke jeg som forrådte oss.
Jeg har gitt avkall på alt for Naomi. Hvor var du, Akira?
Vi burde ikke sluppet dere inn i vår datters liv.
Det er kun takket være oss at Naomi er forberedt på det som skjer nå.
- Utrolig at du bare skulle dra! - Jeg ville ringe når vi var trygge.
Har vi ikke lært noe som helst i år? Det er jeg som alltid stiller opp!
Jeg var bare redd for at noen sånt skulle skje på grunn av meg.
Dette er ikke din skyld. Vi kommer til å finne dem.
Hvorfor tok Brutus' folk alle de voksne, men ikke meg?
Kanskje de er redde.
Nå vet de at du er usårbar.
Men det er ikke alle de som jeg er glad i.
Det er dem de går etter. Foreldrene mine, Dee, Zumbado, Akira...
- Det betyr... - At jeg står for tur?
Jeg har aldri vært mer glad for at du har evner, og ikke jeg.
Jeg vil alltid passe på deg. Hvor er alle de andre?
Aragorn til Smokey the Bear. Hører du meg?
Smokey the Bear hører deg.
Jeg har kjørt meg fast i Sektor X.
Du har to fiender kl. 6, deretter klar bane til målet.
Er terminologien rett? Jeg så på alle krigsfilmene, men ble forvirret.
Bravo, Zulu.
Det betyr at du greier deg glimrende.
Jacob svarer ikke i mobilen. Det overrasker ikke.
Disse paintballturneringene er som OL for ham. Au!
- Gikk det bra? - Du er ute!
- Jeg er ikke med engang! - Annabelle? Naomi?
Lourdes?
Hva gjør du her? Du sa en gang: "Paintball er aldri tingen å gjøre."
Jacob manglet en på laget. Og jeg er ganske god på dette.
Der tok jeg deg, Lourdes! Jeg sa jo at jeg var god på dette!
- Nathan. - Naomi. Hei.
Nå som vi har fått bekreftet at dere ikke er kidnappet...
Hva er det du snakker om?
Ærlig talt! Jeg hater dette spillet!
- Unnskyld. Trodde du var et skrømt. - Hva betyr det?
Hva gjør dere her?
Vent her.
Hva slags sted er dette?
- Det er her Dee lærer meg opp. - Jeg står på ventelista.
Jeg burde skjønt at dere drev med mer enn bare boksing her nede.
Har du konstruert en maskin som kan finne aliens?
Ja. Min største triumf. Jeg trenger bare et minutt på å rigge den opp.
Vi skal finne dem, Naomi.
Dee fortalte meg sannheten om hvem jeg er.
Den kvelden han viste meg vingene sine.
Utrolig at en fyr som driver en tatoveringssjappe har vinger.
Helt enig.
Beklager. Det burde vært jeg som fortalte dere sannheten.
Alt i orden. Jeg visste at du skjulte noe, -
- men jeg skjønte ikke at det var så kult som dette.
Du er en levende superhelt.
- Jeg vet nå ikke helt... - Ingen superhelter vet det.
Men du er i ferd med å redde oss. Det er ganske heltemodig.
Tror jeg har funnet noe!
Er ikke dette første gang vi er samlet som et superheltteam?
Sånt pleier å skje under jorda på et sted med lite lys.
Eller i en hule under en milliardærs hus.
- Hvordan i all verden vet du det? - Lourdes fikk meg til å lese Batman.
- Er det der de voksne? - Nei, det er meg.
Det der er de voksne.
Ser ut som om de blir holdt fanget i et tomt lager utenfor byen.
Dette gikk overraskende lett.
Jeg tror jeg glemte noe ovenpå. Straks tilbake.
Det er denne veien.
Hvordan kom dere dere hit?
Bakdøra. Hvor skal du?
- Jeg trenger litt frisk luft. - Med ryggsekken din?
Du hadde tenkt å stikke av.
- Det likner ikke meg. - Jo, så absolutt.
- Du gjorde det på skoleballet. - Du vet ikke hvor mange aliens de er.
- Hun har rett. Du trenger vår hjelp. - Det er altfor farlig.
- Som nesten å bli sprengt på prom? - Eller nesten bli knust av en bjelke?
- Angrepet av en killer-alien? - Mine bragder sier sitt.
Det er nettopp det som er poenget.
Jeg burde aldri dratt dere inn i dette.
Jeg vet at jeg nettopp har begynt å lese tegneserier, -
- men er ikke det hele poenget med et superheltteam?
Vi har kodenavn alt. Jeg er Aragorn.
Smokey the Bear, Zatana, Ted Lasso. Du vil elske det, Doja Cat.
Dere skjønner ikke dette. Dette er ingen lek. Vi er ikke noe team.
Jeg er bare en jente på 16 ute på dypt vann.
Og de jeg er glad i, er i fare. Kanskje til og med døde.
Og jeg akter ikke å utsette dere også for den faren.
Har du tenkt på at du kanskje går rett inn i en felle?
- Som blekksprutmannen i "Star Wars". - Admiral Ackbar.
Mener dere alvor? Alle sammen?
Det spiller ingen rolle om det er en felle.
Jeg setter stor pris på dere. På dere alle.
Men dette gjør jeg alene.
Vi skjønner alle hvor farlig det er. Dette er vårt eget valg, Naomi.
Nei. Jeg beklager, men det er det ikke.
Superfart?!
Skulle ønske hun ikke hadde lært det.
Det er bortkastet, Greg.
Hun har rett. Spar på energien din.
Fant du noe, Akira?
Det er kanskje ingenting. Men...
Jeg fornemmer en betydelig geotermisk energi.
Kjernen under bygget blir stadig mer aktiv.
Hva betyr det?
En enorm forskyvning i geotermisk energi. Et kraftutbrudd.
- Men til hvilket formål? - Trolig et dimensjonsbrudd.
Åpningen av en portal.
En svært alvorlig opptrapping fra Brutus' side.
Hva har det med Naomi å gjøre? Hvorfor kidnappe oss?
Fordi det er vi som er åtet.
De lokker Naomi hit for å ta henne med tilbake til Jord-29.
Naomi!
Dere tok foreldrene mine, Dee, Zumbado og Akira. Slipp dem løs!
- Så enkelt er det ikke. - Hvorfor ikke? Jeg er jo her.
Det var jo det dere ønsket.
Det har vel noe med det der å gjøre, hva det nå enn er.
Det der er en portal. Til Jord-29.
- Dere vil føre meg tilbake. - Vi har lært mye om deg.
Ikke bare om evnene dine, men hva det er som driver deg. Motivene dine.
De menneskene du er glad i. Det er din største svakhet.
De er ikke min svakhet, men det som gjør meg sterkere.
Men likevel står du nå her. Helt alene.
Jeg kom ikke hit alene.
- Doja Cat, sett i gang. - Oppfattet.
Ted Lasso og Aragorn, hva er status?
- Alfa-temaet er inni the wire. - Har du endelig sett på serien?
Dere vet vel at vi ikke trenger å bruke de der?
- Ja, men vi er jo ute på oppdrag. - Slå heller ut den kveleteknologien.
Jeg er på saken. Ett minutt til.
Jeg tror ikke at vi har et minutt.
Zatana og Smokey the Bear, kommer dere snart?
Dæven, så stilig!
- Sett i gang, Jacob. - Dette bør gjøre susen.
Det funket! Nå må vi redde denne dagen.
- Hvordan greier vi oss? - Jeg har aldri vært stoltere.
Nå må alle trekke unna.
Vi kan se pakken.
Og pakken ser... irritert ut?
- Hva gjør dere her? - Vi redder dere.
Med lekevåpen?
Med all respekt, sir... Ikke se ned på den edle sporten paintball.
- Paintball? Forbløffende. - Vi må få dem ut herfra.
Vi drar ikke herfra uten Naomi.
Vi har evner å beskytte henne med. Dere må stole på oss.
Vær på vakt. De kan komme fra alle kanter.
Fortell meg om Qyeala!
Jeg ga deg en sjanse. Det burde du vite.
Fortell meg det!
Ellers dreper jeg deg om fem sekunder!
Han mener alvor.
Hun er på Gaolus.
Fangeplaneten.
Naomi, hva er det du gjør?
Og hva er det der?
Det er en portal.
Hvorfor beveger vi oss mot den skremmende portalen?
Nei, Naomi. Overhodet ikke. Jeg forbyr deg å gjøre det.
Jeg er nødt til å dra, Annabelle.
Brutus venter på den andre siden.
Det er jeg klar over.
Men hvis jeg ikke gjør dette, så kommer han hit.
Han kommer aldri til å slutte å jakte på meg.
Men jeg kan forhindre at han skader alle dem jeg er glad i.
Vær så snill. Ikke gjør dette.
Helt siden det med Supermann har ingenting vært mitt eget valg.
Jeg trodde at det å finne ut hvem jeg var og hvor jeg kom fra, -
- ville rette opp i alt på en eller annen måte.
At det å vite det ville få meg til å føle meg klar.
At jeg en dag ville våkne opp og føle meg som den helten alle tror jeg er.
Men nå innser jeg at jeg aldri kommer til å føle meg klar.
Men det gjør ikke noe. Det eneste som spiller noen rolle, er valgene mine.
Og dette er valget mitt, Annabelle.
Jeg vil ikke... Jeg vil ikke miste deg!
Det vil gå bra med deg.
Døden rommer en form for skjønnhet.
Men de aller fleste er for redde til å se det.
Brutus.
Jeg har brukt mange år på å lete etter deg.
Har noen fortalt deg at jeg ikke er fra denne planeten?
Jeg er faktisk ikke fra dette universet heller.
Hvorfor kom du hit da?
Muligheter.
"Muligheter"...
Du mener snarere å drepe folk og ødelegge denne planeten!
Jeg har ikke ødelagt planeten. Jeg redder den.
Folket trenger en leder.
Du er ingen leder. Du er et uhyre! En feiging!
Så jeg er en feiging?
De personene du stoler på, har holdt deg unna meg.
Holdt deg skjult. De har alltid vært på flukt.
Det er de som er feigingene. Men du...
Kanskje du er annerledes.
Den kraften din er helt enestående.
Har du noen gang lurt på hvorfor du reagerte som du gjorde på Supermann?
To skapninger med slike krefter kan ikke være nær hverandre for lenge.
Det var derfor jeg hørte summingen.
Derfor jeg besvimte da han kom til byen.
Det var også den dagen jeg fant deg.
Det var den dagen evnene dine begynte å bli synlige.
Du har truet alle jeg er glad i.
Du drepte mine biologiske foreldre!
- Jeg drepte dem ikke, Naomi. - Jeg vet hva som skjedde her.
Er du helt sikker på det?
- Hva pokker er det der? - Det kalles smerte.
Du har aldri kjent det før.
Ingenting på jorden kan påføre deg smerte.
Men det kan jeg.
Masse.
Min kraft vil forsterke minnene dine.
Det er på tide å se sannheten i øynene, Naomi.
Se og høre det du har prøvd å unngå.
- Du burde hørt på oss. - Ikke gjør dette!
Stans!
Du bestrider sannheten.
Kanskje du innerst inne alltid har visst det.
Du får en siste sjanse.
Gå i ledtog med meg.
Jeg vil aldri gå i ledtog med deg.
Det er...
...skuffende.
Da får det heller bli slik.
Hold deg unna meg!
Det er bare ikke...
Det er ikke mulig!
Den kraften din...
Den gjenoppretter det som var her før!
Før Riften.
Zumbado hadde rett.
Jeg kan redde denne planeten.
- Og jeg kan nedkjempe deg. - En vakker dag, kanskje.
Men ikke i dag!
Kom, Naomi!
- Han vil snart komme seg opp. - Ta denne.
Hva er det du gjør?
Skal denne portalen forbli lukket, må den ødelegges fra denne siden.
- Vi drar ikke fra deg! - Du kan redde planeten vår.
Nå tror jeg virkelig det.
Du har ofret nok som du har. Takk skal du ha.
Nå er det min tur. Pass godt på henne.
Gå!
Denne er din.
Brutus virket overrasket over at jeg greide å gjenoppvekke plantene.
Han ble redd og sint.
Nå har Brutus sett kreftene dine. Han vet at du kan nedkjempe ham.
Det gjør ham enda farligere.
- Hvor begynner vi? - Med den.
Vi finner De 29 og overtaler dem til å bli med i kampen mot Brutus.
Én etter én.
- Nå er jeg klar. - Det vet jeg.
Vi begynner med Akira.
Brutus har ingen grunn til å holde henne i live.
Jeg nekter å overgi henne.
Jeg tror at hun allerede er død.
Ikke tro på alt du selv tror.
Da må vi forberede deg. Trene hardere.
Vi har mye vi skal gjøre.
Jeg tror faktisk at det er på tide at jeg gjør noe av det alene.
- Hva sikter du til? - Bør ikke du være et annet sted?
Jeg fortalte henne om din nye ledetråd på Qyeala.
- Julian løy sannsynligvis. - Men hva om han ikke gjorde det?
Hva om Q fortsatt fins der ute?
Jeg lovte at jeg skulle hjelpe deg.
Du har hjulpet meg, Dee. Mer enn du selv er klar over.
Du fortalte meg sannheten da ingen andre ville gjøre det.
Du lærte meg opp til å bruke kreftene mine. Til å forstå dem.
Men viktigst av alt...
Du bidro til at jeg følte meg mindre alene.
Det kan jeg aldri gjengjelde.
Du skylder meg ingenting.
Dee, jeg ønsker virkelig at du skal bli lykkelig.
Det er derfor du må dra.
Du må prøve å finne henne. Jeg greier meg.
Det gjør hun. Jeg lover at jeg skal beskytte henne med mitt eget liv.
Jeg lærte deg hvordan å kjempe.
Men du lærte meg å håpe.
Du har forandret livet mitt, Naomi.
Hvor jeg enn måtte være...
Så vil jeg alltid...
...komme når du trenger meg.
Det vet jeg.
Vil du beklage at du sa at Supermann er teit?
Nei. Jeg kjenner tilfeldigvis en superhelt som er mye råere.
Og nå som du er en ekte helt, og alle hemmeligheter er avslørt...
Har noe endret seg?
Med oss?
Enkelte ting endrer seg aldri.
- Der har vi deg! - Du kan det med å holde fest, Ted.
- Disse cocktail-isene er herlige. - Jeg er bare glad jeg ble invitert.
Er det å slåss mot aliens enda morsommere enn paintball?
Uten tvil!
- Er vi et superheltteam nå? - Kanskje en vakker dag.
Jeg gleder meg til å finne navn.
Jeg blir med, så lenge vi kan gå i våre vanlige klær.
Tenk å gjøre alt det der i skinnklær.
Hvis dette var førsteåret, hvordan blir da avgangsåret?
Det er låta vår!
Er dette nødvendig, Greg?
- Ingen må finne transportskipet. - Hvor mye lenger må vi gå?
Dette får duge.
Gi meg den der, skatt.
Du burde hørt på oss!
- Endelig er hun vår. - Nå kan ingen stanse oss.
- Dere bortførte meg. - Hva for noe?
Den kvelden på hjemplaneten vår. Nå husker jeg det.
Du visste jo fra før at vi reddet deg.
Dere tok meg fra mine biologiske foreldre.
De prøvde å redde meg!
Dere skjøt dem!
Skatten, nå husker du helt feil.
Nei, jeg gjør ikke det.
Det var til det felles beste, Naomi.
Hva er det du snakker om?
Vi har alltid trodd at kreftene dine kunne reparere Riften.
Det var ingen som trodde oss. De sa at vi var sprø.
Vi prøvde å få dem til å se.
Vi prøvde å få dine foreldre til å se det, men ingen hørte på oss.
De ga oss ikke noe annet valg.
Hele livet mitt...
Hvert eneste ord dere har sagt har vært løgn!
Nei. Uansett hva motivet vårt var i starten, så er du vår datter.
Vi elsker deg.
Jeg tror ikke noe på dere.
Vær så snill.
Bare la oss få forklare dette.
Det fins ikke noe mer dere kan si.
Naomi?
Vær så snill, Naomi. Ikke gjør dette.
Hold dere unna meg.
Tekst: Lars-Kristian Holmsen Iyuno-SDI Group