Historien begynner høyt over skyene der en ung, fryktløs speider
har festet hundrevis av ballonger til en gondol for å sveve opp.
Hei på deg!
Jøss! En blindpassasjer! Hva gjør du her oppe?
Jeg er en stemme. Jeg kan dra overalt.
Men dette handler om deg.
Hva gjør du her oppe?
Jeg fikk jo ikke luftreise-merket mitt for ingenting.
"Luftreise-merke"? Det har jeg ikke hørt om.
Jeg fant det på selv. Det er vanskelig å sy.
Jeg stakk meg seks millioner ganger.
Men hvis det var ekte, kan du vedde på jeg hadde hatt det.
Ja, det vedder jeg på. Hvor er du på vei?
Til den vidunderlige, ville, endeløse vidden.
-Til morgendagens magiske territorium. -Har du staket ut kursen?
Kursen? Hva er det? Høres kult ut.
Har du et navigasjonsverktøy?
Læreren min sier at verdens beste verktøy
er fantasien.
Jeg har hørt så mye om Russells og Fredricksens reise.
Så tenkte jeg at
jeg har ikke vært noen steder, så jeg vil på eventyr.
Så bra. Alle bør dra på eventyr.
Vi må bare finne ut hvor du skal.
Jøye meg.
Jeg vet ikke. Der er så mange fine steder.
Skulle ønske det var en måte å begrense det på.
Jeg kjenner noen som kan hjelpe deg
med å finne det ut.
Ikke gå. Jeg kommer tilbake.
Bra.
Møt de kulinariske reiseguidene. Tre fantastiske lag
med verdens beste matkunstnere.
Dette er team Phoenix: Tre latinamerikanske matkunstnere.
Best Coasters: Amerikanske skulptører.
Majarlika: Dyktige venner fra Filippinene.
De skal konkurrere om Foodtastic-nålen.
DISNEY FOODTASTIC-MESTER
En pris som er like vanskelig å få tak i som et tørt øye under Se opp.
Se hvem som daler ned.
-Her kommer jeg! -Oi!
Hei, folkens. Dere ser så små ut herfra.
Helt vanvittig!
Jeg fester Carls hus her.
Sjekk hageslangen.
-Kult! -Pixar-filmene fanger
det menneskelige, og forteller historier
som underholder og inspirerer alle.
Se opp er et godt eksempel.
-Ja. -Dette er Foodtastic.
Her når matkunsten nye høyder.
For å hjelpe dere,
kommer det noen flinke folk.
Benny Rivera og Amirah Kassem.
Dere ser godt ut.
-Du også. -Takk. Hyggelig å se dere
I dag skal dere
hjelpe speideren med å velge reisemål.
Dere må plassere Se opp-huset på et berømt landemerke,
et underverk eller velkjent arkitektonisk verk.
Hva vil imponere dere i dag?
Vi ser etter tekniske ferdigheter,
perfekt målestokk og struktur.
FAGDOMMER
Resultatet må passe i Se opp-verdenen.
Vi ser etter kreativitet.
KREATIV DOMMER
Se opp er en original historie.
Jeg vil føres til en annen verden
bare ved å se på konstruksjonen.
Maten dere ikke bruker, blir donert til veldedighet.
Før dere tar helt av og setter i gang,
er det én ting... Å nei! Vent!
Carl lar meg aldri passe huset igjen.
Der drar det.
-Håper han har GPS på huset. -Emily!
Alle reiser har en begynnelse og en slutt.
Slik er det her også. Når Carls hus har krysset himmelen,
er tiden ute.
Speideren venter på dere.
Gå og lek med maten!
-Ok. -Ålreit.
Vi er tre sterke latinamerikanske damer.
Vi må overføre styrken til prosjektet. Vi lager ruinbyen Chichen Itza.
Det er i Mexico, og jeg er meksikaner.
Jeg møtte Mary Carmen da vi samarbeidet om et matkunstprosjekt.
Vi hadde det gøy og ble godt kjent.
Grace og ferdighetene hennes ble jeg nylig oppmerksom på.
Jeg er spent på å jobbe med henne for første gang.
Vi må putte huset inni her.
Jeg vil at det skal trosse tyngdekraften, så vi setter et stort tre
foran verket.
Vi setter huset oppå den konstruksjonen.
Jeg begynner med Rosita som viser speideren Mexicos historie.
Hun skal representere fortiden,
-nåtiden og fremtiden. -Det liker jeg.
Vi gir speideren en magisk Mexico-tur.
RISKAKE-TRE POPKORN-BALLONGER
TEXAS-TOAST CHICHEN ITZA
...og på vei mot El Castillo og Chichen Itza,
ser du spor av meksikansk kultur.
Alt dette blir kombinert
med maten og ingrediensene som gjør Mexico så praktfullt.
Her er planen vår. Reisemålet vårt er
Mount Rushmore på 4. juli.
TYGGEGUMMIKULER RISKAKE-HODER
GLASUR-SKYER
Med fyrverkeri på toppen.
-Ja. -Og skyer foran.
Vi må bygge steinkonstruksjonen,
for det er ikke bare hodene.
Jeg gleder meg til å bygge Mount Rushmore.
Da jeg gikk i 7. klasse, var familien min
på Mount Rushmore, og jeg glemmer aldri
de 18 meter høye ansiktene hugget ut
i fjellsiden. For enhver kunstner
er det et utrolig vakkert portrett av presidentene våre.
Vi har aldri gjort noe så stort.
At vi kan gjøre filmen Se opp,
som vi snakket om
første gang vi møttes, er veldig kult.
Vi skal til Filippinene.
Vi har valgt den ikoniske Mayon-vulkanen.
Det blir bra.
Størrelsen på vulkanen bli litt vrien.
Den blir rundt tre meter.
Det er ulogisk med kake.
Det blir lagvis med rispapir og brød.
VULKAN DEKKET MED BRØD
Hvordan gjør vi ballongene mer realistiske?
-Vi bruker sitrusfrukt. -Jeg liker det.
Det blir bra.
Hallo, team Majarlika.
Dere er venner og familie?
-Vi er veldig nære. -Barna hans er mine gudbarn.
Er de?
Vi er gode venner.
-Dette er mine beste venner. -Så dere tenkte at
-dere ville delta her? -Ja.
Hvem samlet alle sammen? Bra, Mayen!
Jeg er spent på hvor dere vil sende speideren vår.
Vi vil ta henne til et ikonisk sted på Filippinene.
Til Mayon-vulkanen som alle filippinere kjenner.
Vi vil at speideren skal lære mer om den.
Moren min gikk nylig bort, men hun fortalte meg historier.
Hun underviste i provinsen
der vulkanen er, og dette er en hyllest til henne.
-Ja. -Mamma er med oss i dag.
-Ja. -Dere skal få fortsette.
-Lykke til. -Takk.
Kom igjen.
Vet alle hva vi trenger?
Så kult. Se på alt dette.
-Herregud. -Ok.
Jeg tar litt brød til konstruksjonen.
Jeg trenger maisskallet.
-Ok, vi må ha... -Skynd deg.
-Kokosflak? -Tranebær.
Dette er til stokker.
Jeg så sopp.
-Skal vi ta noen? -Ja.
Ingen poser?
Tiden kommer til å gå fort,
så vi må være strukturerte.
-Hvor mye veier den? -Mye.
VERK: REISE GJENNOM MEXICO
Nå bygger jeg en av de største elementene
i verket vårt, El Castillo. Så skal jeg dekke
riskakene med murstein av Texas-toast.
Da vil det se mer
ut som kalkstein.
Matkunstverket viser historien, kulturen
og karakteren til meksikansk kultur.
Vi har mange meksikanske ingredienser
Mary Carmen jobber med noen av de tradisjonelle elementene.
Jeg farget maisskall for å lage Rosita.
-Lager du kjolen? -Ja.
Har du brukt en slik kjole selv?
Ja, jeg danset folkedans.
-Slik? -Nei, meksikansk folkedans.
Jøye meg.
Jeg er stolt av å representere latinamerikanske kvinner. Hvem skulle tro
at en meksikansk immigrant, som begynte med baking,
skulle bli med i en Disney-konkurranse.
Hallo, hallo.
Hei!
Hva holder du på med, Mary Carmen?
Jeg lager Rositas kjole.
-Rositas kjole. - Du bruker maisskall?
Ja, maisskall.
Vi danser jo slik.
Sí.
Exacto! Jeg danset nettopp slik.
Skal du farge den?
Ja, her har jeg...
Å, det er nydelig.
Mary Carmen!
Sí!
Jeg tror du sa noe om regnbue-tamales.
Stemmer!
Hun er synsk.
Vi lærer.
Når dette er over, er hun tospråklig.
-Det er hun allerede. -Jeg er klar.
Hva er dette?
Dette er jaguaren vår. Når hodet er formet,
-...skal jeg dekorere det. -Skjønner.
Alle elementene er vakre,
og jeg elsker Mexico, men jeg vil se et Se opp-hus.
Verket blir ingenting uten huset.
-La oss få ballongene i været. -Kom igjen, folkens.
-Ja, ma'am! -Ok.
Vi må vise speideren magien i Mount Rushmore.
VERK: MOUNT RUSHMORE, USA
Jeg driver med grønnsakskunst. Jeg begynte med gresskarskjæring
da jeg var ferdig på høyskolen.
Jeg er like ivrig hvert år, og venter ikke på gresskarsesongen.
Jeg dyrker egen squash, så når høsten kommer
lager jeg 30 gresskar. Men Mount Rushmore
er så stor at vi må bruke mest riskaker.
Jeg legger dem i bøtta fordi
Keturah hadde en innovativ idé om å komprimere dem.
Da blir det en hodebase, som er bedre enn å
lage dem fra bunnen av. Å prøve nye ting
for konkurransens skyld, er ganske moro.
Alle gleder seg over det.
Du jobber veldig subtraktivt.
Det er interessant, for jeg bygger ofte...
-Du legger til. -Ja, så det er fint...
å gjøre som deg.
Hodet kan ikke falle fra hverandre.
Det er grunnlaget for hele skulpturen.
Det er kult.
-Teddy er mann for sin bart. -Ikke sant.
Du fikk til øyenbrynene også.
-Det gjør ham ekstra sint. -Kult.
Som liten ville jeg reise verden rundt.
Jeg hørte om en jobb som kokk på cruiseskip,
så jeg søkte, fikk jobben, og dro med en gang.
Det var drømmen min. Jeg reiste og lærte mye.
Jeg visste ikke at dere skulle begynne på
ansiktene så fort.
Her er både George og Lincoln.
Vi har ansikter og trær, men fortell om huset.
Jeg har laget veggene.
Det må bare tørke.
Jo tørrere det er, jo mer stabilt blir det.
Jeg ser en stor riskakeblokk.
Er det noe inni den?
Ja, i bunnen er det armering
vi skal feste det i.
Oppskriften er marshmallowkrem og riskaker.
Dette er matversjonen av skum.
Jeg vil bare være sikker,
for når man lager...
Puffet ris med melk kan løse seg opp.
Det er en katastrofe-oppskrift.
Vi jobber med vulkanen...
VERK: MAYON-VULKANEN
...og lagene med mat,
men jeg aner ikke hvordan det blir.
Mamma fortalte om hvor lykkelig hun var ved vulkanen.
Hun hadde ønsket at jeg gjorde dette,
og ikke dvelte ved sorgen.
-Mayen? -Ja?
Du må hjelpe meg med denne brød-kollasjen.
Brødet har ikke særpreg.
Jeg prøvde å fylle sprekkene med sjokolade,
men det ser fortsatt kjedelig ut.
Vi kan gjøre den høyere.
Vulkanen er litt flat, så vi lager tekstur.
Det hadde tatt mye tid med brød.
Det er andre ting vi kan blande i.
Vi legger lag med ris, bønner, kaffebønner, korn og sopp.
Jeg elsker sopp.
Men de spiser ikke sopp.
Hvis du kjenner årsaken bak,
gir matkunstverket mening.
De må få vite at det er tranebær og bønner.
-Det er... -...en matvare.
Jeg er fascinert av vulkanen.
Hva skjer her, folkens?
-Det er mye på gang? -Jepp.
Hvordan går det med konstruksjonen?
Rispapiret har holdt veldig bra.
Nå er det som plastikk.
Det er veldig bra.
Jeg ser farger. Sprøytemaler dere?
Ja, litt.
-Dette er den eksperimentelle siden. -Så vi får brokkoli. Druer.
Brød.
Rosiner. Bønner.
Korn.
-Det er rene bondens marked. -Sopp.
Jeg liker tekstur, men det må balansere.
Pass på at det ikke blir rotete.
-Ja. -Det er veldig viktig.
-Ja. -Takk.
Huset er halvveis over himmelen.
Da kan vi montere dette?
Dette blir veldig... Jeg stoler ikke på skruene.
Ikke med sukkeret. Sukkerskulpturer
-blir veldig tunge. -For å støtte hodene,
må vi armere mer.
La oss ikke bruke mer tid. Dette må på plass.
Vi ligger godt an og jeg står på.
-Det går fint. -Jeg er nervøs,
og jeg klarer ikke roe meg ned.
Jeg trenger ikke hjelp nå.
Stokken går inn i hodet, og hvis det ikke støttes ordentlig
-på haken, kan det sprekke. -Kan du holde den?
-Ja. -Takk.
Alt kan kollapse hvis den ikke får riktig støtte.
Dette går bra.
6 MINUTTER SENERE
-Å nei. -Herregud.
Det var derfor jeg tenke vi ikke skulle sette dem på.
-Ja. -De trenger bunnkonstruksjon.
Det stemmer nok.
Disse blir ødelagt, så jeg må fjerne dem.
-Det faller fra hverandre. -Stakkars.
-De finner ut av det. -Oi, hva har skjedd...
-Hva skjedde med ansiktet? -Ødelagt.
-Ble det ødelagt? -Ja.
-Hodet eksploderte. -Han også?
Ja. Når det tørker, hvis du jobber mye med det,
kan det smuldre, og da kan det bli helt ødelagt.
Å herregud.
Hvis jeg ikke lager den lyden, virker det ikke.
-Jeg liker lyden. -Og du lager
den samme hver gang.
For en livlig og morsom gjeng.
-Ikke sant? -De virker så
-engasjert. -Energien!
Ja, og de har så mye kultur. La oss snakke om team Phoenix.
De har mye på gang.
De inkluderer et helt land.
Det bekymrer meg at jeg ikke ser noe hus.
Dukken er nydelig, men den er ikke det viktigste.
Jeg trenger å se et hus.
La oss se på den utrolige vulkanen Majarlika lager.
Så mange ingredienser. Jeg ser ikke retningen deres.
Enig. Det er et eneste stort torg.
De må være påpasselige med å definere områdene,
for det er rotete. Det fungerer ikke
-som matkunstverk. -Ja.
La oss snakke om Best Coasters.
Alt går galt.
De fikk problemer. To av hodene på Mount Rushmore sprakk.
Det er veldig trist.
Ja, for vi vil se ansiktene
slik at vi kjenner igjen landemerket.
-Vi vil at det skal holde. -Vi vil ikke at hodene skal rulle.
Carls hus har snart krysset himmelen.
Vi må bare vente og se.
Mens kunstnerne sliter med å bygge reisemålene sine, er speideren...
Mistet du noe?
Jeg var spent, så jeg tok med matpakken
på veien, eller himmelen, eller skyen, men jeg må ha kastet den over bord
da jeg skulle lette, og forvekslet den med manualen.
Kanskje den falt ut i uværet over Grand Canyon.
Kan du hjelpe meg?
Grand Canyon er ganske stor,
men jeg skal prøve å finne matpakken din.
Nei, tullebukk. Kan du vise meg hva slags mat
som venter på meg ved reisemålet?
Skjønner. Det skal jeg finne ut av.
Skynd deg. Jeg er sulten.
Siste nytt! Keke Palmer rapporterer.
Det rumler i magen på speideren vår.
Hun har bedt verdens beste matkunstnere
innfri som aldri før.
Vi snakker ikke om krav,
men burritoer, burgere og bongbonger.
Handlingen har utvidet seg.
Jeg gjentar, handlingen har utvidet seg.
Dere må nå tilføre lokal mat fra reisemålene deres.
Oi da.
Sett i gang! Speideren vår er veldig sulten.
Ok, kom igjen.
Team Phoenix!
Filippinene!
-Mexico! -Kom an!
Vi har Sør-Dakota.
Ok, kom igjen.
-Har du den? -Ja.
Hvor vil du ha den?
-Her. -Hva har vi fått?
-Vi har nudler. -Bihon.
-Bihon? -Ube.
Nei, kjempejam.
-Dette er gabi, som er en rotfrukt. -Pritong isda.
Som er stekt fisk.
-Banan. -Skrellet kan brukes i vulkanen.
Glassnudlene er perfekte til ballongene.
BALLONGSNØRER AV GLASSNUDLER BANANSKALL OG TARO TIL VULKAN
Taroen kan vi bruke som steiner.
Ok. Perfekt.
Da må vi jobbe.
-Dette er fantastisk. -Vi tar
speideren med på en reise i meksikansk kultur.
Det som ikke passer inn, kan brukes som...
STI AV MAISDEIG NOPAL-LANDSKAP
-...sand på veien. -Absolutt.
Noe av maten i boksen hadde vi allerede brukt,
og noe hadde vi ikke tenkt å bruke.
Men jeg må begynne med huset.
Det er stressende, for vi har ikke kommet dit vi vil.
Tiden går veldig fort.
Carls hus er rett over oss.
Nå må vi skru dette opp et hakk.
Kjære vene.
Jeg er så stresset. Jeg friker ut.
Disse ingrediensene er representative for Sør-Dakota.
Vi har mangold, humle, okra, eplepai, mais og tørket kjøtt,
Jeg føler det ikke er nok tid. Jeg klarer ikke tenke
på denne utfordringen. Nå går det galt med to hoder.
Vi prøver å finne en måte å fikse det på.
Vi setter den ved siden av konstruksjonen, så kan vi...
-Jeg går tilbake til huset. -Ja.
Vi skal nok klare det.
Jeg er bekymret for huset.
Det blir ferdig, men ikke så pent.
Det er ikke bra, Nolan.
Nå er det mye som skjer. Hoder eksploderer,
og vi bare ser på hverandre
og lurer på om vi får levert.
-Jeg hjelper deg når jeg er mer ferdig. -Besindig.
Denne var tung.
Speideren skal lande i huset,
oppå et ris-tre dekket med sjokolade.
Jeg måtte bygge om huset to ganger. Det tok tid.
-Vis meg. -Ja, der.
-Vi må snu det. -Ok.
-Jeg kan ikke... -Det går bra, jeg holder.
Jeg slipper ikke.
Det leer på seg.
Jeg tror jeg må sementere på nytt.
-Vi kan sette inn et vinkeljern. -Her?
-Ja. -Ja, for det er baktungt.
Jeg er nervøs.
Det er for mye vekt på enkelte sammenføyninger.
Og der vekten må være, er det litt svakere
enn jeg liker. Jeg vil ikke ta noen sjanser,
så jeg legger til noen elementer for å være sikker på
at huset ikke faller ned.
Nå er det siste gang jeg løfte dette.
Hvis jeg ikke kan stive av konstruksjonen, må jeg snu om
slik at huset står på konstruksjonen i stedet for å trosse tyngdekraften.
-Perfekt. Takk. -Med team Phoenix,
-ser jeg fortsatt det samme. -De må gå videre.
Mexico er full av farger, og alt
jeg ser, er hvitt.
Det er mye igjen å gjøre.
Vi må dekke pyramiden, vi må dekke trebasen
med trær og avling. Vi må gjøre ferdig veiene...
Det tar tid, for det er så mange detaljer.
Men det blir kjempebra.
Jeg må fikse ansiktene. Halve Jefferson er borte.
Mens vi lager ansiktene,
smuldrer basekonstruksjonen innenfra.
Disse tre faller fra hverandre. La meg...
Vi har ikke nervøst sammenbrudd, men vi er stresset.
For å redde denne, må vi pakke den inn.
Det er store tilbakeslag, men vi holder sammen.
Vi kommuniserer fortsatt.
Vil du sette i noen spidd eller plugger?
Burde vi bruke smørkrem?
Jeg tenker vi tar plastfolie rundt hele ansiktet.
Så modellerer vi oppå plastfolien.
-Ja, det gjør vi. -Som en sovepose.
Hvem er dette?
Jeg vet det er kjedelig. Beklager.
-Nei. -Bokstavelig talt...
-Det er en løsning. -Det må bare fungere.
Jepp.
Blir det verre, så maler vi på et smilefjes.
Jeg begynner med ballongene. Jeg skal koke tyggegummikulene.
Det føles som små kyllingegg.
Alt er vendt mot varmelampen
for å lage perfekte små ballonger.
Hvordan ser det ut?
Det føles mye bedre når hodene er på.
qJeg bryr meg ikke om hvordan dette går.
Jeg er stolt av oss.
Dette går.
Hva gjør du?
-Tar ut bein. -Spiser du i skjul?
-Du må dele. -Jeg trenger ris.
Dette må jeg ha ris til.
Ha det i det forsteinede området.
Ok.
Jeg har tatt med noen overraskelseselementer.
Jeg lurer på hva Benny mener.
Dommerne sa at det var viktig med sammenheng.
For dem blir det for...
Chop suey.
-Ja. -Vi kan rydde opp i dette.
Det var bra å sjekke
at alt fortsatt kan harmonere.
Jeg fyller på slik at overgangen blir jevn
fra vulkanen til jordene, så det ser ryddig ut.
Hvor mye tid er det igjen?
Jeg må gjøre ferdig huset. Ta ballongene. Det er mye igjen.
Det er en prosess. Det første laget skal bli stygt.
-Ber du, Mayen? -På en måte. Jeg snakker til kaken.
Jeg snakker til kaken, slik normale folk gjør.
Nei, det kan ikke skje.
Jeg har jobbet hardt for deg.
Normal er overvurdert. Jeg er ikke det, og det er greit.
Disse trenger store spidd.
Til ballongen blir det ulike sitrusfrukter
som vi har hulet ut.
Når du ikke vil at det skal falle, da faller det.
I utfordringen fikk vi calamondin-frukt.
Den har perfekt størrelse til å tette med.
Vi skal klare oss bra.
Vi må sette huset på plattformen, så jeg er nervøs
for om konstruksjonen holder.
-Holder du andre siden? -Nei.
Huset ser tungt ut.
Pust. Ikke skad deg.
-Jeg skjelver. -Jeg vet.
Hvis huset ikke blir stående, har vi ingen historie.
-Ingen Se opp-fortelling. -Det er viktigst.
Hus og ballonger trengs
-for historien. -Nemlig.
-I orden? -Ikke ennå.
-Pust. -Jeg puster.
Det eneste som betyr noe, er at huset er solid.
-Sånn! -Er det på?
-Ja. -Kom hit!
-Jeg kan ikke tro det. -Ikke jeg heller.
Nå er det en time igjen.
Ta tak i hageslangen og ta prosjektet hjem.
-Seriøst? -Det er synlige deler her.
Jeg jobber med rismarkene. Jeg bruker tørket hvete.
Nudlene tykner så jeg bruker dem som ris.
-Som ris på jordet. -Jeg må fullføre denne siden.
Tror min mor hadde vært stolt over det vi har fått til.
Hun kikker over skuldrene våre
og sier: "Bra jobbet".
Så godt som ferdig. Bare siste finish igjen.
Jeg føler kul-statusen øker.
Jeg jobber med de siste skyene.
Jeg prøver å lage en måne av paien.
-Bruker du eplepaien der oppe? -Ja.
Dette går bra. Det ser nydelig ut.
Vi klarer det.
Vi prøver å få ferdig terrenget på matkunstverket vårt
så vi kan male på blomster og farger.
Rosita er ferdig.
-Hvor skal du ha det? -Et sted det syns.
Vi har små sommerfugler også,
hvis du vil ha dem rundt hodeskallene?
-Jeg tror ikke vi har tid. -Tiden begynte å renne ut.
Gi meg bladene. Hvor er de?
Jeg er nervøs, og de andre på laget er også nervøse.
Pipe, her er bladene.
Vi har vært igjennom mye med matkunstverket vårt,
og på slutten står vi sammen.
-Det faller ut. -Vi kommuniserer.
-Litt her, er du snill. -Du har allerede.
Benny var bekymret for alle elementene,
men jeg tror han blir fornøyd.
Kan vi sette på en udekorert hodeskalle?
Tiden er snart ute. Ett minutt igjen til Carls hus er fremme.
Seksti sekunder. Vi må få på Rosita.
-Rosita er på. -Jeg skal forsterke her.
Nå er det bra.
Hva annet har vi oversett?
-Kom igjen! -Den er ødelagt.
-Kan jeg få en ny? -Her!
Å nei.
Fem!
-Fire! -Dette går!
-Siste touch. -Tre sekunder, folkens! To!
Én! Tiden er ute. Legg ned verktøyene!
Vi klarte det!
High five.
Herregud.
Dere har laget unike matkunstverk.
Så vidt jeg ser
blir dette en vanskelig avgjørelse.
Best Coasters, la oss se hva dere har.
Det første først:
Hva føler dere nå som dere er ferdige?
Jeg kunne ikke vært mer stolt over resultatet.
-Ja. -Ok, dere.
Fortell historien bak matkunstverket.
Vi er stolte over å vise speideren
magiske Mount Rushmore en stormfull 4. juli-natt.
Jaha, stormfull?
Så fint!
Foran er det brød,
valnøtter, rosmarinkvister og grønnkål.
Ansiktene er av modellert sjokolade
på riskaker.
Som stein under hodene er det Shiitake-sopp.
Hva er Carls hus laget av?
Greit.
Jeg ville bruke kanelstengene som dekor på huset.
Jeg brukte kjeks, tørket kjøtt
fra utfordringen.
Ballongene er en blanding av
tyggegummikuler og sukkerblonde. En annen ting
vi brukte fra utfordringen, er eplepai.
-Vi brukte den som måne. -Og skyene?
Hva brukte dere for å lage dem?
Jeg brukte en tørrere glasur.
Når du koker den,
får den fin skyeffekt.
Huset svever ved siden av et hode i naturlig størrelse.
Jeg syns det er en kul del av historien, for det viser størrelsen
på Mount Rushmore.
Jeg kjenner igjen Lincoln og Teddy,
men jeg lurte på hvorfor Jefferson har åpen munn
og ser til siden. Så skjønte jeg
at han ser et svevende hus
med ballonger som kommer til å lande på dem.
Det er gøy at dere tok et landemerke
og ga det Pixar-preg.
-Benny? Ja.
Jeg vil høre om de tekniske ferdighetene du ser.
Jeg liker illusjonen av at huset svever.
Det er flere fine utskjæringer og skulpturteknikker i ansiktene.
Og ansiktene ser ut som de henger sammen, så det er utmerket arbeid.
Bruken av tyggegummikuler er perfekt.
Ballongene får det skinnene uttrykket de normalt har.
Jeg hadde forventet flere ballonger i større skala,
men dere strevde med hodene som falt fra hverandre.
Det er utrolig hvordan dere hentet dere inn etter det.
-Det er fantastisk. -Takk.
Se opp er en av Pixars mest fargerike filmer.
Hvordan opplever du at de belyser dette
-i matkunstverkene, Amirah? -Dere valgte å
holde alt i samme farge,
og i dette tilfellet
fungerer det veldig bra.
For all oppmerksomheten gis til huset og ballongene.
Jeg vet nøyaktig hva jeg ser på.
Jeg hadde også likt å se flere ballonger,
eller større ballonger, fordi det er det som trosser tyngdekraften.
Men det første jeg tenker,
er at huset faktisk svever.
Og det var det vi mente
da vi snakket om å trosse tyngdekraften.
-Lykke til. -Tusen takk.
-Ja. -Sees senere.
Majarlika.
-Majarlika, ja. -Korrekt.
--Kumusta! -Herregud.
Jeg må spørre:
Hva tenker dere nå?
Verket gjør inntrykk. Da vi var ferdige
traff det i hjertet også.
Det er mange kule elementer, så jeg vil vite hele historien
bak matkunstverket deres. Fortell.
Vi ville vise speideren det typiske Filippinene.
Mayon-vulkanen er en perfekt kjegle. Omringet av filippinsk kultur
som presenteres med styltehuset.
Vår religiøse kultur vises med kirken.
Det er et bilde av alt som er nært og kjært for filippinere.
Tilfeldigvis underviste Joannes mor i nærheten av vulkanen,
så vi tok det som et sikkert tegn.
Hvilke matvarer brukte dere i vulkanen?
Til selve vulkanen
brukte vi forskjellige brød
hvor vi flettet inn
grønnsaker, frukt, sopp, nøtter,
tørkede blomster og frukter.
Jeg glemmer noe, for hele torget er jo der.
OVER 85 INGREDIENSER
Det stemmer.
Se opp-huset er et kakehus.
Bunnen er av kake.
Toppen er av ulik sitrusfrukt.
Vi inkluderte vår egen calamondin fra...
-Fra utfordringen? -Ja.
Dette liker jeg. Hva tenker du, Amirah,
om historien og kreativiteten som presenteres?
At dere hyller kulturen deres;
hva kirken betydde for dere, og rismarkene
og hytten, det er så vakkert.
Av alle husene, er ballongene proporsjonalt
de som er nærmest originalen.
Dere brukte forskjellig frukt
for å lage ballongen, og det fungerer perfekt,
-spesielt i kombinasjon med huset. -Takk.
Vulkanen har jeg problemer med.
Hvorfor det? Dette er en matkonkurranse,
så vi blir ivrige og vil bruke alle slags matvarer.
Det må vi være forsiktige med,
for den har mistet litt form på grunn av alle massene
med brød og grønnsaker.
Jeg ville brukt
forskjellige kakesmuler
for å få fram formen, sprekkene,
teksturen. Da hadde vi fått en sirligere vulkan
som fortsatt inneholdt spiselige materialer.
Hva har du å si om fargene, Amirah?
Frukten er så kreativ. Fargene blir naturlige,
bortsett fra det blå
og lilla. Dette var en smart avgjørelse.
Hadde dere malt all frukten,
hadde det mistet sin effekt.
Dere gjorde en fabelaktig jobb.
Jeg ser følelsene deres i matkunstverket.
-Det setter jeg pris på. -Lykke til.
Tusen takk.
-Sees senere. -Takk.
-Hola, hola. -Hola!
-Velkommen til Mexico! -¿Cómo están?
Gracias.
Men...
Hvordan har Phoenix-laget det? Har føniks-fuglen steget fra asken?
Ja, vi har steget.
Fortell oss historien bak matkunstverket deres.
Historien er at speideren
lander i magiske Mexico.
Hun vil lære mye om historie og kultur.
-Og spise mye deilig mat. -Mat.
Vi har ris og kanelbark.
Kakaokjerner.
Vi har en vei med ringblomst, som også er spiselig.
Vi brukte maismel på stien.
Vi har ananas og orkideer, og disse vakre tebladene
vi brukte for å gi jungelfølelse.
Vi har en tradisjonell meksikansk sukkerskalle.
Laget på tradisjonell meksikansk måte, ikke av sjokolade.
Den har stivnet riktig.
Huset er kledd med tortilla.
Det er tortilla med forskjellig smak.
Trærne er av bladkål
og forskjellig salat Og treet er av
riskake, men pakket i sjokolade.
Vi har den flotte modellerte jaguaren
med jadeøyne, og den er av sjokolade.
Trappene i pyramiden er av müslibarer.
Selve pyramiden er laget av teksturert Texas-toast.
Ballongene er av popkorn.
Popkorn kommer opprinnelig fra Mexico.
Hvordan laget du de blomstene?
De er av maisskall.
Maisskall!
Rosita har en tradisjonell kjole av maisskall.
Den er nok komfortabel.
-Det er hun! -Hun er vakkert modellert
med sukkerpasta og fondant.
Amirah, la oss fordype oss i en personlig historie.
Jeg er opptatt av detaljene.
Dere ville vise oss Mexico.
Det har dere virkelig gjort. Jeg ser Khalisko og Povala.
Jeg ser delstatene som representerer ingredienser.
Det eneste jeg ville gjort annerledes,
for å komplettere historien, er at noen av de vakreste tingene
er gjemt i bakgrunnen.
Jeg vil nesten dytte dette bakover
og hente fram Rosita, jaguaren og Lofrenda.
Jeg vil se dem som en del av historien.
-Det er forståelig. -Ja.
Benny, det er mange elementer her,
hva med de tekniske tingene?
Det er noen ting jeg elsker, som jaguaren.
Du gjorde en utmerket jobb med sjokoladen.
Du brukte ren sjokolade?
-Jepp. -Så 100 prosent sjokolade.
Jeg liker at dere teksturerte pyramiden.
Detaljene på Rosita er vakre.
Det ser ut som hun koser seg.
Hun sender slengkyss.
Jeg vet dere hadde mange problemer med oppbyggingen.
Dere klarte å balansere huset oppå treet.
Det var det dere ønsket.
Men jeg har problemer med formen på treet.
-Det er ikke visuelt... -Det er ikke realistisk.
Stemmer. Det er en kulisse.
Tiden var vår fiende.
Men det er fantastisk at treet bærer huset.
En nydelig utført jobb. Lykke til.
Takk.
Jeg tror vi er enige om
at alle la sjelen sin i matkunstverkene.
-Ja. -De gjør alltid det,
men denne gangen måtte de finne fram
det som er viktig for dem.
Alle har nydelige historier. Det er sprøtt.
Vi må holde hender etterpå.
-Bare én kan vinne. -Det stemmer.
-Har dere funnet ut av det? -Ja.
Herregud.
Det ser virkelig ut.
Hvorfor måtte de gjør det?
-Gråter du? -Ja.
Vi elsker verkene deres, og vi tror speideren vår
ville elsket dem alle, men bare én kan vinne.
Se på boblene!
Så kult.
Utrolig.
Wow.
Hvis Mikke Mus kommer, må du hjelpe meg opp igjen.
Teamet som laget den mest foodtastic Se opp-reisen
verden rundt, er...
Herregud.
Best Coasters! Kom og få Foodtastic-nålen deres.
Disse er til dere.
Dette er utrolig, spesielt etter alle feilene
som oppsto og som vi overvant. Dette er tilfredsstillende.
-Er dette virkelig? -Ja.
Jeg er så glad.
Det skjer mye nå, men kan dere fortelle
hva dere føler dere nå?
Jeg så stolt av at vi kom oss igjennom så mye...
Jeg er overveldet av følelser.
Vi gleder oss på deres vegne. Vi så hva dere klarte.
Det gjorde alle. Kom opp hit.
Tusen takk.
Slutt aldri å leke med maten.
Men lagene er ikke de eneste som har avsluttet reisen.
Milde måne! Vi klarte det.
Jepp. Mount Rushmore, for et eventyr.
Ja, sannelig. Jeg har merkene som bevis.
Apropos merker, har du et for
-myke landinger? -Nei.
Men jeg kan lage et.
Ikke noe problem. "Trygg" er mellomnavnet...
Fingeren min.
Tekst: Marit Lien