UNA SÈRIE DE NETFLIX
Nathan Byrne!
- Som del Consell dels Fairborn. - Nathan!
Estàs envoltat! Surt amb les mans enlaire!
Ets un bruixot Blood, Nathan.
Segons les nostres lleis, no pots viure en territori britànic.
I què vol dir amb això? Que el mataran?
No.
El poder del meu llinatge són les visions.
Ma mare era profeta i tenia molt més poder que jo.
Va escriure això la nit que va morir.
La mateixa nit que vas néixer tu.
"La seva sang matarà el llop."
Una profecia.
Així que no, no t'executaré, Nathan.
T'entrenaré.
Crec que estàs destinat a enfrontar-te a ton pare.
I si m'hi nego?
És ridícul. No us el podeu endur!
Només té setze anys! El seu lloc és aquí, amb mi!
Iaia, et prometo que tornaré.
Li hoi dirà a l'Annalise?
El millor és que la meva filla es mantingui al marge.
Molt bé. Marxem!
Tot assegurat.
Ens entrenen per matar els Blood.
Però amb tu…
Volen que et duguem al nord perquè estiguis fora de perill.
I això farem.
Després d'això.
- Pareu-vos aquí. - Vinga, va.
Un dia agafarem ton pare. De moment, ens conformarem amb això.
Va, baixa!
Tu ens serviràs, eh?
Puto Blood.
Hi ha contrasenya per al wifi o què?
No.
Ecs!
Quina pudor.
Per què som aquí?
T'entrenaré perquè t'enfrontis a ton pare.
No tinc esperances que, si mai te'l trobes,
et serveixi per mantenir-te amb vida, però són ordres,
així que les compliré.
Igual que les compliràs tu, perquè, si no,
ets un simple bruixot Blood més en una terra que no et vol.
No soc Blood.
No ho soc, hòstia.
Llavors què ets, Nathan?
No ho sé.
Bé, ho descobrirem.
I el meu quarto?
Fas conya?
- A la casa no hi cabem els dos. - Ja, ets immensa.
- No és un campament. Vens a entrenar-te. - Mai he anat de campament.
Doncs no saps el que t'has perdut. Fica-hi les coses, hora d'entrenar.
Tenim deu mesos fins que rebis el teu poder.
Fins aleshores, tens el cos i la ment.
- Podem convertir-los en armes. - Jo ja sé lluitar.
- Com t'ha anat abans? - No era just, n'eren més.
Només guanyes si és just? No serveix de gaire.
- Ningú pot guanyar vuit caçadors. - Ningú ha sobreviscut a ton pare.
El nostre objectiu és que l'impossible sigui possible.
Si pots ensenyar-me com apallissar vuit fills de puta com tu, ja tardes.
De moment, a veure com ho fas amb una, no?
De tècnica vas fatal.
Calla!
El cos i la ment, Nathan Byrne.
El cos i la ment.
Com va l'entrenament?
- Et cuida el Kieran? - Sí.
És bo amb mi.
És dur, ens exigeixen molt.
Així és.
I amb els altres cadets?
Alguns fan comentaris.
Em relacionen amb el Nathan i…
I el Marcus.
- Sí. - Això no ho pots canviar.
No, però em pesa molt.
Ja, cadascú carrega la seva llosa.
No com la meva.
Jo vaig ser un dels artífexs de les negociacions de pau.
Les deus haver sentit anomenar pel nom popular: la Massacre de la Pau.
Molts eren escèptics sobre negociar un armistici amb els Blood.
Jo creia que podíem fer una cosa increïble.
Creia que podíem canviar el món,
però el Marcus Edge tenia uns altres plans.
No n'era conscient, ho sento.
Per molt que faci coses bones, que aconsegueixi fites,
sempre seré l'home que va convidar el llop a casa nostra.
Tu ets cadet del braç armat del Consell dels Fairborn.
Si la llosa del passat et pesa massa, treu-te-la de damunt.
Ara és el moment
de definir qui ets realment.
Para, Nuno!
L'objectiu d'entrenar-se en combat és millorar, no lesionar els companys.
Torna-hi.
L'ombra del llop s'escampa per Europa.
Vosaltres sou la primera línia de defensa de la comunitat Fairborn.
Per tant, heu de conèixer bé l'enemic.
Els Blood es curen deu vegades més ràpid que els Fairborn.
Fem servir bales estàndard de 9 mm
inoculades amb la fórmula d'un encanteri
per anul·lar la seva capacitat de curació natural.
Qui té el poder de l'elixir?
Segur que sabeu millor que jo què collons porta això.
El que us asseguro és que, si feu blanc en un Blood,
li farà mal, no són superhumans.
N'hem matat molts i en matarem molts més.
Bales màgiques.
Ningú les anomena així.
Hòstia puta!
M'has fet mal.
Mira, hi ha un circuit natural de vuit quilòmetres, seguint la senda.
Et cronometraré.
No has sigut gaire ràpid.
- Torna-hi. - Què?
Vinga!
Nathan!
No sé per què no et deixen en pau.
I si tenen raó ells?
I si soc…
un puto bruixot Blood?
Nathan…
Potser ets Blood.
O potser no.
Sigui com sigui, no ets ton pare.
Quan el teu germà em va provocar, volia…
Volia fer-li mal.
Volia fer-li mal de veritat.
Ja.
Això…
Això és el que passa quan et provoquen.
No has estat al centre un divendres a la nit?
La ira incontrolada no és exclusiva dels Blood.
No és exclusiva de ton pare
ni és exclusiva de tu.
Sincerament,
deixa de martiritzar-te.
És la teva qualitat menys atractiva.
Creus que tinc qualitats atractives?
Calla.
Hola, Sra. Byrne.
- Busco el Nathan… - Ha marxat, reina.
- On ha anat? - Això no t'importa.
Sí que m'importa…
Ets intel·ligent, Annalise.
No tornis a venir.
Continua amb la teva vida.
Va.
Agafa aire.
Centra't.
Centra't. No m'apuntis amb l'arma.
Agafa aire, collons.
Jessica, has de millorar.
Amb unes quantes setmanes més potser fas blanc i tot.
Espero que no ens reclamin abans.
Faig blanc moltes vegades.
Hem de ser els millors dels millors. "Moltes vegades" no és prou.
El teu padrastre no et va ensenyar a matar com cal?
- No l'he vist mai. - Ja.
Eres petita. Segurament no te'n recordes.
Potser t'acotxava al llit i tot abans de tirar-se ta mare.
No pots transformar-te?
Doncs transforma't en algú que no sigui una puta traïdora.
Molt bé.
Ves a la merda.
Què?
Ja no semblo una traïdora?
Para.
No tinguis vergonya.
Estàs boníssima.
El teu nòvio deu estar ben content.
- És un tio… - …amb molta sort.
De fet, és evident que pixa massa alt.
- Per això fas cara de frustrat. - Para.
La pròxima vegada que estigueu sols, no deixaràs de pensar-hi.
I si no és ell?
I si, de sobte…
- Es transforma? - Hòstia.
Vols parlar de problemes paterns?
- Te'n puc dir uns quants. - Estàs malalta.
No estàs bé del cap.
Torna al teu cos.
Faig blanc moltes vegades.
I en faré moltes més.
Està obert.
Ei, només volia passar per veure si tot anava bé.
Estic bé.
Amb tota la moguda aquesta amb la Hazel,
està bastant dolguda.
I què?
Que potser podries intentar que es calmi la cosa
pel bé de l'equip.
Ja veus que tinc la porta oberta. Que vingui a demanar-me perdó.
Sé que la Hazel pot ser difícil.
- Però és part de… - Kieran.
Ton pare és un membre respectat de la comunitat Fairborn.
El teu tiet és el cap de la força operativa del Consell.
Has tingut una vida fàcil i privilegiada.
Jess, m'ha costat entrar aquí.
Vas passar una prova física.
A mi sí que m'ha costat.
Mon pare està mort.
El meu nom sempre estarà tacat perquè se m'associa amb un monstre.
Si deixo que la gent em foti amb això, m'ho faran tota la vida.
Així que, si ve i em demana perdó, potser ho deixo córrer.
No puc mostrar debilitat, Kieran.
Alguns no hem nascut amb tanta sort.
D'acord, doncs…
Només volia passar per veure si tot anava bé.
Ja està.
No cal que marxis perquè t'hagi clavat un moc.
Pots quedar-te.
Si vols.
Vull fer una trucada.
A qui?
A l'Annalise.
Aquí no hi ha cobertura.
Per què no fas un dels teus dibuixets?
- Torna-me'l. - No.
Saps què?
A la puta merda tu, el teu estofat, aquesta casa i tot l'entrenament!
Vull tornar a casa!
Molt bé.
Pots tornar-te'n.
Només has d'agafar el llibre.
Hòstia!
Deixa-ho tot net.
Sortiràs a córrer.
Una altra vegada.
Ets el Nathan Byrne.
No hauria de parlar amb tu.
Tu sembles bona gent.
Considerant-ho tot.
Ets clavat a ell, saps?
Bjorn, què passa?
Una emergència d'un membre del Consell, a Gal·les.
Poden ser els Blood, el mateix Marcus.
No tenim gent a Gal·les?
- Sí. - Com és que hi anem nosaltres?
Perquè hi han anat a investigar i hem perdut el contacte.
- I si els truquem? - Al furgó.
- Vinga, va! - Va, que ens n'anem!
- Preneu posició fins al pròxim avís. - Molt bé!
Va, afanyeu-vos. Preneu posició.
Espereu.
Va.
Ajuda! Ajudeu-me!
No la toqueu.
Puta mare.
Les malediccions d'asfíxia són ràpides. Deuen ser a prop.
Espera!
Hòstia puta.
Hem trobat el primer equip.
Soc el cap de l'equip. Envieu reforços a l'emplaçament.
També caldrà l'equip de neteja.
- I els cossos què? - Calaran foc a la casa.
Tret que puguis justificar als fains deu cadàvers i una dona sense boca.
Tens alguna pista?
Han anat per aquí.
Annalise, el dia del teu dissetè aniversari,
et dono el primer obsequi.
Gràcies.
Et dono el segon obsequi.
I et dono el tercer obsequi.
Va ser de mon pare,
després meu
i ara és teu.
- Al teu germà, digues-li que és d'eBay. - Gràcies, és preciós.
De res.
Preparada?
I ara,
la sang del teu llinatge et corre per les venes.
Beu-te-la i esdevén completa.
Ho has fet molt bé.
- Molt bé. - Gràcies, pare.
En la meva cerimònia de pas, ton pare estava tan gelós
que va intentar tallar-se el dit ell mateix.
Hi hem enviat totes les unitats com a reforç.
Com han pogut carregar-se tota una brigada…?
Tota una brigada de caçadors?
- No ho sé. - Els acompanyava ell?
El Marcus?
És improbable.
La víctima no era una dels…
Una dels deu?
Que són els dotze.
Ha estat vint anys buscant els deu que van donar l'ordre.
Què creus que farà quan descobreixi que nosaltres dos la vam executar?
Esteu fora de perill.
M'enduré a la tomba les vostres identitats quan m'arribi el dia.
Bé.
De tota manera, no crec que ell hi anés.
Bàsicament, la dona tenia el cor intacte.
Un indici bastant revelador.
Hola.
- Pare, la mare vol que tallem el pastís. - Ah, és clar.
Una cerimònia preciosa, Annalise.
Soul, la teva filla és encantadora.
Quin sentit té? No el podré guanyar mai. Quin sentit té?
Fa un mes no podies fer això.
Imagina't què seràs capaç de fer d'aquí a un mes.
Hola, Beef.
He tingut la cerimònia de pas.
Quin poder creus que tindré?
Potser puc fer parlar els animals.
Parla.
D'acord.
Continua així.
Silenciós i fort.
Creia que m'escriuria.
Per l'aniversari i tot això.
No li costava tant, no?
Una carteta.
Per saludar i prou.
"Continuo viu."
Parla.
D'acord, ja sé que no ho faràs.
Fins després, col·lega.
Annalise, et toca.
Per una!
T'he dut una cosa.
És un gosset.
Molt bé.
Espero que continuï viu.
Ja, doncs li podries haver fet uns forats perquè respirés, no?
- Com que sempre… - Sempre trenco el mòbil.
- Aquest ets tu. - Ja.
És perquè te'n recordis, de mi.
Gràcies.
De veritat.
Saps? Ets una tia de deu.
Com les deu bitlles que hi ha.
Gràcies.
Tens uns collons com dues boles de bowling.
He intentat seguir-te el joc el millor que he pogut, ho sento.
- Ara he de… - Quin pal.
Que divertit. Jugues fatal al bowling.
Calla!
Mai hi havia jugat sense… Com es diuen les botifarres dels costats?
Bumpers.
A les jugadores professionals com jo ens agrada dir-ne botifarres.
Estava pensant en…
el que va passar l'última vegada que vam estar junts en aquest cotxe.
Ja.
- Me'n recordo. - Va ser divertit.
Podríem repetir-ho.
Sí, va ser bonic.
Però?
Doncs no sé…
No sé molt bé el que vull ara mateix.
Semblava que ho tenies clar quan ens vam enrotllar.
Em sap greu.
David.
David!
Què fas?
Fes que pari!
El rastre acaba aquí.
Quatre equips. Envoltem-los.
El primer amb la Jessica. El tercer amb el Kieran.
El quart amb el Flo i el segon amb mi.
Que no s'escapi ningú.
Endavant.
Hi he arribat massa tard.
Annalise.
Ai, el cap.
Un accident de cotxe.
I el David?
Al final de passadís. Té ferides greus.
- Se'n sortirà? - Es recuperarà.
Recordes què va passar?
Fes que pari!
La veritat és que no.
Bé, el més important és que estàs bé.
Perdoneu, he de marxar.
Tornaré amb algunes revistes
i aquelles xocolatines fastigoses que t'agraden tant.
Fins després.
- Els tenim. - Excel·lent.
Ben fet.
Em temo que hem tingut baixes. Una de les reclutes noves.
La Jessica?
- No, la cadet Hazel Clark. - D'acord.
Vaig a veure la Reutger per dir-li les bones notícies en persona.
Ben fet.
- Aoife. - He vingut tan ràpid com…
Ha sigut el Marcus.
On eren els guàrdies?
N'hem trobat alguns bocins al jardí.
Hi ha hagut una insurrecció a Gal·les i hi hem enviat a quasi tothom.
- Creus que era una distracció? - Si ho era, ha funcionat.
L'últim dels deu.
Estem fora de perill?
Té set dits trencats.
Què vols dir?
Que és el que ha tardat a dir els nostres noms.
- Si ho sap, hem de fugir. - No.
Jo faig llum i tu fas créixer plantes.
Mira la cap del Consell, com acabarem nosaltres?
No estem tan desvalguts com et penses.
Hi ha opcions.
Quines opcions?
No, és… Perdona, hauries d'anar-te'n.
Aquí ja no estàs segura.
Un error i tota la vida amb l'ai al cor.
- Seguíem ordres. - Ja, i ara ens segueixen a nosaltres.
"La seva sang matarà el llop."
El noi.
Si el Marcus ja coneix la profecia,
també el voldrà matar.
Què passa?
La Reutger Sillwood està morta.
Ha sigut ton pare.
Què fan aquí?
Ens han ordenat que et protegim.
Els preocupa que ton pare pensi que ara ets un perill per a ell.
Potser ve a buscar-te.
- Com va l'entrenament, xata? - Bé, vols brega?
- Vaja… - Vinga, va.
Em deixes fatal quan et guanyen tan fàcilment.
Doncs entrena'm millor.
- Creus que mon pare ve cap aquí? - No en tinc ni idea.
- Potser ve a rescatar-me. - Si ve, no serà a rescatar-te.
Recepta nova?
He de matar el temps.
Creia que el mataves apallissant-me. Coberts?
De dia, sí. De nit, no tinc res a fer.
- I si dorms? - Jo no dormo.
Per què?
Tinc malsons.
Podries posar-te el cant d'una balena.
Gràcies pel consell.
Vas dir que soc clavat a ell.
Què?
A mon pare.
Em vas dir que soc clavat a ell.
Això vol dir que l'has vist.
Tenia onze anys.
Els meus pares feien feina al Consell dels Fairborn.
Els van convocar a una reunió molt important.
Per negociar la pau.
La Massacre.
Els feia molta il·lusió dur-m'hi.
Em van dir que allò faria història.
En realitat, no es van equivocar.
Va ser en un casalici anomenat Wolfhagen, el cau del llop, a Alemanya.
Era territori neutral.
Ma mare em va dur a dins.
Em va seure en una cadira al fons de la sala
i em va dir que no fes soroll.
Recordo veure'l entrar.
Com mirava a tothom
i els somreia.
I es va transformar.
Es va convertir en el llop
i els va matar a tots.
Què vas fer tu?
Em vaig amagar.
Perquè només era una nena.
I tenia por.
I ara què?
També tens por?
Quins són els teus punts dèbils?
Estàs cansat. Ets lent.
No et concentres.
Quins són els meus punts dèbils?
Subestimar-me.
Ton pare pot controlar les roques i l'aigua,
pot transformar-se en altres éssers.
Pot augmentar en volum i en velocitat,
sobreviure a ferides, controlar el clima.
Pot fer pocions, manipular la calor i el fred.
Pot apropiar-se del poder de qualsevol bruixa o bruixot.
És el poder i alhora l'arma més gran que té contra nosaltres.
Com més de nosaltres en mata, més fort es torna.
Me'n vaig al despatx. Vigila la família.
Sí, senyor.
Hola, Soul.
Hola, Rowan.
Mai he entès per què algú que pot fer créixer el que vulgui tocant-ho
es passa tant de temps al jardí.
A la manera antiga, germanet.
Ja sé això de la Reutger.
Quina desgràcia.
- Ha sigut el Marcus. - Ja.
La creu feta amb sang, el cor arrencat del pit…
Sempre el mateix procediment.
T'està buscant, veritat?
Què penses fer?
Enfrontar-m'hi.
Saps què? Sempre m'ha agradat el poder del nostre llinatge, però…
fins i tot jo reconec la seva inutilitat a l'hora de lluitar.
Especialment contra el Marcus Edge.
Te'n recordes, d'un llibre que tenia el pare?
Te'l vas trobar un dia que estàvem jugant a l'estudi.
Tenia una coberta de cuir amb un símbol.
Me'n recordo.
I recordo que ens va pegar pel sol fet d'haver-lo mirat.
Sí.
Me'l vaig quedar jo
quan es va morir.
Encara el tinc.
La màgia antiga està extinta, Soul, i hauria de continuar estant-ho.
Tant de bo tingués alternativa.
Perdona'm.
Perdona'm, de veritat.
Què passa?
No res.
La millor marca.
Torna-hi.
Subtítols: Tòfol Cabeza Cáceres