SERIÁL NETFLIX
Musíme být úplně potichu.
Je načase začít tvůj příběh…
Jsi připravený, Gabrieli?
Přesně tak jsem si Paříž představoval.
Malý bary. Super muzika.
Přesně to jsem hledal.
Všechno tohle.
Všechno…
z tebe.
V Montaně nemáte kluky a bary?
Jsem z Michiganu. A…
Takovýhle ne.
Pojď dneska večer zase ke mně.
A už neodcházej. Zůstaň.
Mám se nastěhovat?
Nemám rád, když odcházíš.
Nerad se probouzím sám.
Jsem tady na planetě už 29 let a tebe znám čtyři měsíce.
Takže vím, o čem mluvím,
když říkám, že můj život bez tebe prostě není tak dobrej.
Tak pojď ke mně a už neodcházej.
Ty si prostě říkáš, co chceš, viď?
Neříkám, co chci. Říkám, co potřebuju.
Ale jestli máš lepší recept na štěstí,
sem s ním.
Tak jo.
Dojdu pro pití.
Haló?
Kurva!
Panebože. Teď?
Chce tě.
Jak ses sem dostala?
Dala mi klíč.
Hele, měl jsem dlouhou noc.
Můžeš jí říct, žes mě nenašla?
Řekni jí to sám.
DĚTI ZE ZÁMOŘÍ
Potřebuju Noční dech. Nemáš?
Co takhle se s ním místo mazání paměti rozejít?
Ahoj, Gabrieli.
Dlouho ses neohlásil.
Mám toho moc.
Mám pro tebe práci. V Anglii.
Jakou práci?
Nic nebezpečného, drahoušku.
Jen se s někým setkáš.
S kým?
Ty vole, co…?
Annalise?
Prokrista.
Co to bylo? Jsi v pohodě?
Jo.
Tak fajn, jdeme.
- Rada Právorozených. O tom mi neřekli. - Promiň.
A rozhodně mi neřekli o dceři lovce Rady Právorozených!
Musíš domů, než mě kvůli tobě zabijou.
- Sakra, kde mám zapalovač? - Nikam nepůjde.
Fajn. Ale než budeme pokračovat,
měli byste kurva vyložit karty na stůl.
Měl bych o vás vědět ještě něco?
- Už žádný tajemství. - Žádný.
Potřebujeme zásoby.
Tolik vodky, na kolik to stačí.
Co ta tvoje holka dělá?
My nejsme…
Prostě, my spolu asi…
Panebože, tak už to dořekni.
My spolu ani tak nechodíme.
Nevím, jak na tom jsme.
Výborně, na to jsem čekat nemusel.
A zapalovač, prosím.
Prosím.
To je nabídka míru.
Hnusnej plastovej zapík za to, že mě málem zabili.
To je opravdu štědrý.
Jestli ho nechceš…
Neříkám, že ho nechci. Říkám, že ti nejsem vděčnej.
Jdeme.
Tohle bude dlouhá cesta.
Jo.
Trochu mi předtím ujely nervy.
Omlouvám se.
Měl jsem v tom bytě pár cenností, které jsem měl moc rád a budou mi chybět.
To je dobrý. Mrzí mě…
Jeden zlatý zapalovač.
Jedna šála z hedvábného šifonu.
Kolekce starožitných ruských pornografických románů.
Vyřezávaná vycházková hůl z ebenového dřeva.
Starožitná…
Omlouváme se.
Vážně.
Zlatý.
Starožitný.
V hajzlu.
Tak na hodnou náhodu.
Tu vrtkavou mrchu. Ať nás provází na cestě.
Dobrý a co teď?
Počkáme.
Je v Evropě hodně Krvavejch?
Tisíce.
A blažejové to nevědí?
Poznáš, že blažejové dokážou skvěle přehlížet, co nechtějí vidět.
Nic svítivějšího a pomalejšího už jsi nesehnal?
Gabrieli!
Vítej na palubě!
Konečně.
Kde mám sakra prachy?
Jsi extrémně nedůvěřivej, Habire.
To není moc sexy.
Asi jako neplacení dluhů.
Kdo je tohle?
- A vy? - No já…
Já jsem Habir. Ta loď je moje.
Habir je pirát.
Já jsem Annalise. A tohle je Nathan.
Hele.
Máš něco k pití?
Pěkný.
Dej si.
Čím uvolněnější budeš, tím spíš ze mě neuděláš fašírku.
Holka s krví ve vlasech se zajímá o to, jak se mění moc.
Člověk si to domyslí.
Šlo o nehodu.
- Cos udělala? - Nechce o tom mluvit.
Jasně, nechce mluvit o svým tátovi.
Nechce mluvit o svý moci.
Ale abych pro tebe riskoval život, to chceš?
Ničení.
Rozebrání.
Takovou moc Právorození nemívají.
Tak hurá.
Stačí, když se to naučíš ovládat.
Nechci to umět ovládat.
Nechci to vůbec.
Víc teď udělat nemůžu.
„Vidíš tu nejzářivější hvězdu?“ zeptala se.
„Ta nás dovede k domovu.“
„Jenže já se pořád bojím,“ řekl hošík.
„Bude to dobré,“ odvětila dívka.
„A když se budeš bát, stisknu tvou dlaň ve své.
A budeme odvážní společně.“
Co se stalo?
Odvezli jsme toho kluka do sídla Rady, ale utekl.
- Jak? - Pomohli mu.
- Kdo? - Krvaví.
Hlídače zmasakrovali na kousíčky.
A unesli Annalise.
Je jejich rukojmí.
Takže jdeme na lov.
To je Francie?
Tam cválají divocí čarodějové.
Co mám dělat, až dostanu svou krev?
Nejsem žádnej guru, mladej. Jen tě přepravuju z místa na místo.
Hele, teď se zaměříme na to, jak tě udržet naživu.
- Budoucnost vyřešíme, až přijde. - Jestli přijde.
Tak se mi líbíš.
Šťastnou cestu!
Albie.
Ahoj, Gabrieli.
- Jeden dospělej, dva dětský. - Dobrý, to stačí pro všechny.
Co s tím náhrdelníkem?
Když tu vstoupíte na území jiného čaroděje,
musíte se nahlásit a zaplatit za průchod.
Jinak se vás můžou, abych tak řekl, pokusit zabít.
Tak prosím.
To jsou jen rybářský krámy.
Dobrý, tak jsou to magický krámy.
Vítejte v Paříži.
Jdeme.
Můj byt je hned tamhle.
- Tam je proláklina? - Ne, tam jsou šaty na převlečení.
Nezapomeň, že nemáme moc času.
Jak bych mohl? Připomínáš mi to každých pět minut.
Tudy.
Ne! Do prdele!
Kurva! Vykradli mě!
Ale ne, je to pryč. Do prdele!
Co je pryč?
Něco kurevsky hodně cennýho.
- Máš teď špatný období, co? - Myslíš?
Hele, to je mi vážně moc líto, ale musíme jít.
- Rada nás může vystopovat! - A tím myslíš svýho otce.
- Půjdeme, až to dostanu zpátky. - Na to není čas.
Ty neposloucháš.
Bez nástrojů další proláklinu nevytvořím. Nástroje nemám. Chápeš, co to znamená?
Žádný nástroje, žádná Mercury, žádná krev.
- Jak to dostaneme zpátky? - Dveře nejsou poškozený.
Asi se sem vloupal někdo, kdo má klíč.
Kde je Ruby?
Nevím. Měsíce jsem ji neviděl.
Vykradla mě.
Vzala mi nástroje.
Ne. To není možný. To by Ruby neudělala.
Byla to sakra feťačka, jasný?
Vykrádala i tebe. Naváděl jsem ji.
Byla to taková naše hra.
Ale, kdopak se nám to vrátil…
Nicky.
Sedni si, napijeme se. Kdo jsou tví přátelé?
To je náklad. Pro Mercury. Z Británie.
Krvaví čarodějové.
Myslela jsem, že v Británii žádní nezbyli.
A další dva pryč.
Hugo!
Nalij nám kafe. Máme tu oběť zločinu.
Gabrieli, už jsem myslel, že tě nikdy neuvidím. Co se stalo?
- Ruby mě vykradla. - Já jí nikdy nevěřil.
S tím ses nám rozhodně nesvěřil. Má příšernej nos na lidi.
Tohle vás zahřeje.
Ne, díky.
Na přátele u našeho stolu!
A na nepřátele v temnotách.
A na naše milované, kteří je loví.
- Co jsi odešel, dějou se šílený věci. - Jaký?
V Británii jsou nějaký problémy. Právorození zabili spoustu Krvavých.
Spíš to bylo naopak.
Což je samozřejmě dobře.
Tak nebo tak, zažehlo to jiskru.
Rada Právorozených teď prý burcuje svoje ambasády.
Po celý Evropě.
Proč?
Někoho hledají.
Nebojíte se, že na to přijdou blažejové? Nebo policie?
S blažejema si poradíme, ale policajti?
Každej desátej je Právorozenej.
- Proč zůstáváte, když je to nebezpečný? - Máme kvůli Právorozeným opustit domov?
Díky tomu nás předtím nahnali sem.
Já už neutíkám.
Ty jsi možná na útěku, ale já nechci.
Ale tyhle vznešený kecy mi moje krámy nevrátěj.
Jestli ti Ruby vzala nádobíčko, je jen jedno místo, kam ho mohla odnést.
Ale ne, panebože, tam mě neposílej.
Ten smrad je k nesnesení.
Smrad čeho?
SPECIÁLNÍ OBCHOD VÝKUP A PRODEJ MAGICKÝCH PŘEDMĚTŮ
Gabrieli! Myslel jsem, že jsi v Londýně.
No jo, vrátil jsem se.
Byla tu Ruby?
Ruby? Ne.
Monsieur a Madam, chcete se podívat?
Prodávám všechno, co se může mladému páru čarodějů hodit.
Voilà.
Elixír lásky.
Ne že byste ho snad potřebovali. To ne.
A co tohle?
Ztracený nástroj plný magie.
Hej. Co Ruby?
Nemám tušení. A co tohle? Jednou týdně si s tím dejte koupel.
A vaše nepřátele stihne velké neštěstí.
Tak dobře!
Před měsícem přinesla krabici věcí. Neřekla, že to ukradla.
Kde to je?
Koupil si to jeden štamgast.
Kdo?
Fakt to potřebuješ, co?
Všechno něco stojí. To přece víš.
- Dám ti dceru lovce Právorozených. - Tu holku?
Co s ní budu dělat?
- Prodáš jim ji zpátky. - Jsem snad únosce nebo co?
Nikomu se nic nestane. Ona se vrátí domů. Ty zbohatneš.
A já dostanu, co chci.
Počkej tady. Dej mi hodinu.
Přinesu ti tvý věci. A nic nezkoušej.
Nemám nic zkoušet?
- Co se děje? - Dohodli jsme se.
- A co budeme dělat teď? - Trpělivě čekat.
Něco pro tebe mám.
Něco kradenýho?
- Jo. - Díky.
Nedal jsem ti nic k narozeninám.
Od Mercury můžeme, kamkoli budeš chtít.
Jenom my dva.
Hej!
Potřebujete zchladit kýblem vody?
- Tohle není vhodnej čas ani místo. - Co? Paříž?
Tak místo je vhodný, ale čas ne.
Gabrieli?
Kde to je?
Má tam být malá knížka.
Knížku mi nedala.
- Určitě? - Jo.
Tak co, dobrý?
Ruším dohodu. Není to ono.
- To nemůžeš. Slíbils mi tu holku. - Cože?
- Na tu holku zapomeň. - Pozdě. Už jsem ji vyměnil.
- Běžte. - Co se děje?
- Váš kámoš vás prodal. - Pryč.
Běželi tamtudy.
Líbí se ti ten příběh, Gabrieli?
Pohlídáš mi ho?
Za chvilku vyjdeme ven.
Budeš úplně potichu a budeš se mě držet.
Ale když řeknu: „Běž!“, tak nezastavuj.
Ani když uvidíš něco strašného.
Ani když budeme mít potíže. Ani když budeme žadonit, aby ses vrátil.
Rozumíš, Gabrieli?
Běž a nezastavuj.
Ano.
Pamatuj, že jsi moc statečný.
A že tě mám moc a moc ráda.
Otestovali jsme látky, cos měl u sebe.
Kokain.
Amfetaminy.
Heroin.
Jseš v pořádným průšvihu.
Krvavej.
Jasně. Nic z toho jsem u sebe neměl.
Možná amfetaminy, ale to pochybuju.
Teď jsi na našem písečku, Gabrieli.
Tady ti Mercury nepomůže.
Ale můžeš si pomoct sám.
Hledáme tvoje spolucestující.
Tu dceru lovce Právorozenejch?
To jsem si vymyslel. Myslíte, že bych fakt cestoval s…
Když mi řekneš, kde je,
třeba tě to, co bude následovat, nebude tolik bolet.
To bych si já pro sebe nevybral.
Hele, přišel náklad.
Nemáte už být dávno pryč?
Tak co udělal tentokrát?
Kde je Nathan?
Kde je Annalise?
Já nevím.
To se musí stát zrovna nám, že narazíme na loajálního piráta.
Nejsem k nikomu loajální.
Akorát se mi nelíbíte.
Děkuju vám.
Co víš o Evropě, Jessico?
Je nebezpečná.
Ano, je nanejvýš nebezpečná.
A my se vydáme do samotného jejího středu.
Budeme muset bojovat o přežití.
Budeme muset být nemilosrdní.
Nevrátíme se všichni.
Ale ty myslím ano.
Protože ty podle mě umíš být nemilosrdná, Jessico.
Jako ti nejlepší z nás.
Zjisti, kde jsou.
Nezklam nás.
Nemusíš to dělat. Jsi jenom dítě.
Lidi mi pořád říkají, co jsem.
Ale pravda je…
že můžu být, čímkoli chci.
Zajímavý.
Jessica.
Vzpomínám, jak jsme ji našli.
Dvouletou a k smrti vyděšenou.
Teď se rozhodně nebojí.
Ne.
To nebojí.
Paříž.
Hodná holka.
Čas jít.
Kam?
Někam, kde se ti moc líbit nebude.
Nazdar.
Potřebujeme ho tady.
Vezeme ho na druhou stranu města.
Teď ne. Přišel jeho právník.
Právník?
Tak tady je.
Jaká jsou obvinění?
Útok na veřejného činitele. Držení drog.
A skutečná obvinění?
Myslíte, že nevíme, co děláte?
Myslíte, že necháte dalšího z nás jen tak zmizet ve vašich celách? Ne.
Dneska ne.
Víte, s čím si zahráváte?
Koho chrání?
Ani jeden z vás odsud neodejde.
Co je?
Používá svou moc!
Zdravíčko, Gabrieli.
- Měl jsem to pod kontrolou. - No jasně, že měl.
Hej, Hugo, klíče.
Nevěřím, že už podruhý pomáhám Krvavýmu utéct před Právorozenýma.
Dej si pozor, nebo ti ta pověst zůstane.
Jo, a jaký to je, být pověstnej?
Má to něco do sebe.
Sakra.
- Jeď! - Nastupte!
Před měsícem jsem dodělala školu a už jsem v honičce aut!
Jedou za námi?
- Nikoho nevidím. - Další doleva.
- Díky. - Potřebujeme tě, tak proto.
Vezmeš nás konečně k Mercury? Hned.
- Pořád potřebuju svoje věci. - Panebože, jsou pryč!
Ne, nejsou.
Hledal jsem je na špatným místě.
Dejte mi pět minut.
Seru na to. Když už jsme tu, tak se napijeme.
Díky.
Nechte to tady. Díky.
Na přátele u našeho stolu!
A na nepřátele v temnotách.
A na ty, kteří je loví!
Za jak dlouho udělá proláklinu, až bude mít nástroje?
Gabriel prolákliny nedělá. Byly vytvořený už dávno.
Cože?
Průchod k Mercury je v baru, kde jsme se předtím viděli.
Mohli jsme projít už ráno místo pobíhání po Paříži?
Jo. Proč? Co vám Gabriel nakecal?
Vykradls mě.
Nechal jsi mě v baru.
Utekl jsi a nechal mě tam.
A potom jsi… beze slova.
- Vrať to. - Protože jsem řekl, ať se nastěhuješ.
Řekni prostě ne.
Řekni: „Já nechci, Clarku. Nejsem připravenej.“
- Je to tak těžký? - Je tak těžký se nezeptat?
Věděls, že to není nic pro mě. A stejně ses zeptal, protože jsi to chtěl.
Promiň, „potřeboval“.
Potřebovals překročit mý hranice. Tak jdi do prdele. A vrať to.
DĚTI ZE ZÁMOŘÍ
Kéž by ses o mě bál stejně jako o tu knihu.
Proč jsi ji vzal?
Věděl jsem, že jen pak za mnou přijdeš.
Dopsal jsem se tam. Nevím, proč jsem se obtěžoval.
Jednoho dne budeš muset najít odvahu dotáhnout něco do konce.
Co děláš?
Dobrý den.
Přejete si?
Ne, jen jsem se ztratil cestou na záchod.
Je na konci chodby.
Děkuju.
Není zač.
- Cos viděl? - Samý dobrý věci.
Máš, cos potřeboval?
Jo, můžeme jít.
A co tak strašně cennýho to bylo?
Panebože.
Dětská knížka.
První vydání.
- Naser si. - Lhal jsi o proláklině.
Upravil jsem si pravdu.
- Proč je ta knížka tak důležitá? - Dal mi ji někdo důležitý.
Kdo?
Já nevím. Nemůžu si vzpomenout.
Už hodiny jsme mohli být v bezpečí u Mercury.
Místo toho jsme tu promrhali celej den.
Zdrháme před Radou Právorozenejch, před lovcema,
před zabijáckým psychoušem, co požírá srdce, a ty chceš…
Před jakým psychoušem, co požírá srdce?
Ty jsi syn Marcuse Edge.
Promiň, co že to kurva jsi?
Jsem syn Marcuse Edge.
Ježíšikriste.
A Právorozený po tobě jdou, protože…
„Vlka zahubí jeho vlastní krev.“
Věštba.
Mám zabít svého otce.
No tak to je teda k posrání skvělý.
To je fakt…
Neříkal jsem žádný tajemství?
Marcus Edge? Tuhle fachu jsem nikdy neměl brát.
- Klidně si jdi, nám to neva. - To bych teda měl.
Jestli chceš, vezmeme je k Mercury. Stejně se vracíme do baru.
To beru.
Klidně riskujte. Já na to seru.
Teď mě omluvte, vracím se ke svýmu životu. A vám přeju hodně štěstí.
Au revoir!
Kašlete na něj. Teď vás vezmeme, kam potřebujete.
Jdeme.
Tak pojď.
- Tak kde to je? - Co takhle drink? Jacquesi, koňak.
Pardon, jenom si…
Hugo uhodl, kdo jsi. Ale já? Já tomu nevěřila.
Syn Marcuse Edge.
Napůl Krvavej, napůl Právorozenej.
Tvůj táta za nás bojuje.
Sjednocuje nás.
A jednoho dne nás povede.
- „Vlka zahubí jeho vlastní krev.“ - Neplánuju otce zabít.
Nezáleží na tom, co plánuješ. Jde o to, k čemu jsi předurčený.
A to, k čemu jsi předurčený, se nesmí stát.
Nathane!
DĚTI ZE ZÁMOŘÍ
Příšernej nápad.
Dobrý večer.
- Jsou tam? - Už prošli proláklinou.
Tak to jdu asi pozdě.
To je proláklina!
Proláklina!
Nathane! Annalise!
To je Gabriel.
Příšernej nápad.
Nathane!
Hej. Jsi v pohodě? Jo?
Pojďte. Musíme k proláklině.
Omlouvám se.
Na tuhle omluvu ti seru!
Tak jo.
Panebože.
Vy jste beze mě úplně marný.
Na pět minut odejdu a stane se tohle.
Už do toho baru nemůžu. A to jsem ho miloval.
Nejlepší jukebox v Paříži. A teď budeme muset k Mercury delší cestou.
Najednou jdeš s námi?
Nezaplatí mi, pokud vás nedoručím osobně.
Máme pět dní. Dostaneš nás tam včas?
Je to dlouhá a zrádná cesta, plná nebezpečí.
Skoro určitě to minimálně jeden z nás nepřežije.
Takže potřebujeme obří láhev vodky
a pohodlný ponožky.
- Asi bysme měli vyrazit hned. - No nekecej.
- Neměl jsi nám lhát. - A tys mi měl říct, kdo jsi.
Proč ses vrátil?
Napadlo mě, že bych to měl dotáhnout do konce.
A už teď toho lituju.
Tak jo, jdeme.
Jdeš?
Jo.
Překlad titulků: Kristýna Wanková