СЕРІАЛ NETFLIX
Мусимо зберігати тишу.
Час розпочати твою історію…
Ти готовий, Ґабріелю?
Так я й уявляв собі Париж.
Невеличкі бари. Класна музика.
Ось чого я шукав.
Усього цього.
Усього…
тебе.
У Монтані немає хлопців і барів?
Я з Мічигану. І…
не так, що тут.
Приходь до мене ввечері.
А потім не йди. Залишся.
Залишитися, тобто переїхати?
Не люблю, коли ти йдеш.
Не люблю прокидатися сам.
Я на цій планеті 29 років,
і з них чотири місяці з тобою.
Тож у мене є цілком вірогідні дані,
коли я кажу, що моє життя гірше, коли тебе немає поруч.
Тож повертайся до мене й не йди.
Говориш, що на думку спаде, так?
Не що на думку спаде, а чого я потребую.
І якщо ти знаєш кращий спосіб, щоб бути щасливим, я слухаю.
Гаразд.
Я принесу ще випити.
ВИХІД
Хто тут?
Курва!
Господи. Зараз?
Ти їй потрібен.
Як ти сюди потрапила?
Вона дала мені ключ.
У мене була важка ніч.
Можеш їй сказати, що не знайшла мене?
Скажи сам.
«ДІТИ З-ЗА МОРЯ»
Мені потрібен «Нічний подих». У тебе є?
Краще б розійшовся з ним, а не стирав пам'ять.
Привіт, Ґабріелю.
Ти не давався знати.
Я був зайнятий.
У мене є для тебе робота. В Англії.
Що за робота?
Нічого небезпечного, дорогий.
Треба декого зустріти.
Кого зустріти?
Якого біса?
Анналіз?
О боже.
Якого біса? Ти ціла?
Так.
Гаразд, ходімо.
Рада.
-Ніхто мені про раду не казав. -Пробач.
І точно я нічого не чув
про доньку мисливця ради.
Вертайся, перш ніж мене через тебе вб'ють. Чорт! Запальничка!
Вона нікуди не піде.
Добре. Та перш ніж ми підемо далі,
задля блядської прозорості скажи,
чи є ще щось, що я мушу знати про тебе?
-Більше жодних таємниць. -Нема.
Нам потрібні припаси.
Горілки на всі.
Що робить твоя дівчина?
Ми насправді не…
Ну, тобто я не думаю, що ми…
Заради бога, закінчи речення.
Ми не хлопець і дівчина.
Я не знаю, хто ми.
Гаразд, це не вартувало стількох зусиль.
І запальничку, будь ласка.
Прошу.
Це мирна пропозиція.
Потворна пластикова запальничка за те, що мене ледь не вбили.
Яка щедрість.
Не хочеш – не треба.
Я не казав, що не хочу. Я сказав, не відчуваю вдячності.
Ходімо.
Це буде довга подорож.
Так.
Можливо, я втратив самовладання.
Перепрошую.
У тій квартирі було кілька цінних речей, якими я дуже дорожу,
і мені їх бракуватиме.
Усе гаразд. Пробач, що…
Золота запальничка.
Шовковий шифоновий шарфик.
Добірка старовинних російських порнографічних романів.
Різьблена тростина з чорного дерева.
Старовинний…
Нам шкода.
Справді.
Золото.
Вінтаж.
Пропало.
За господиню удачу.
Цю зрадливу курву. Хай вона нам посприяє в дорозі.
Гаразд, що тепер?
Чекаємо.
У Європі багато кревних відьом?
Тисячі.
І фейни не знають?
Фейни дуже добре вміють не помічати того, чого не хочуть бачити.
Ти не знайшов нічого помітнішого чи повільнішого?
Ґабріелю!
Вітаю на борту!
Давно не бачилися.
Де мої бісові гроші?
Ти дуже недовірливий, Хабіре.
Це надзвичайно неприваблива риса.
Як і небажання віддавати борги.
Хто ці двоє?
-Ти хто? -Ну, я…
Мене звати Хабір. Це мій човен.
Хабір – пірат.
Я Анналіз. Це Нейтан.
Гей.
Є що випити?
Гарно.
Візьми.
Що ти розслабленіша, то менше шансів, що випадково перетвориш мене на суп.
Дівчина з кров'ю у волоссі
хоче змінити свою силу.
Дещо спадає на думку.
Нещасний випадок.
-Що ти зробила? -Не чіпай її.
Вона не сказала, хто її батько.
Не хоче говорити, яка в неї сила.
Але я мушу ризикувати життям заради вас?
Це децимація.
Розбирання.
У небагатьох відьом за правом є така сила.
Пощастило мені.
Треба просто навчитися її контролювати.
Я не хочу вчитися її контролювати.
Хочу, щоб її не було.
Це все, що я можу наразі зробити.
«Бачиш найяскравішу зірку?» – спитала вона.
«Це зірка, яка приведе нас додому».
«Мені досі страшно», – сказав маленький хлопчик.
«Це нічого», – відповіла дівчинка.
«Коли відчуватимеш страх, я стисну твою руку».
«І ми будемо хоробрими разом».
Що сталося?
Ми повернули хлопця в будівлю ради, але він утік.
-Як? -Йому допомогли.
-Хто? -Кревні.
Вони вбили охоронця, вивернули його навиворіт.
І забрали Анналіз.
Вона заручниця.
Ми вирушаємо на полювання.
Це Франція?
Де вештаються дикі відьми.
Що мені робити, коли отримаю кров?
Я не лайф-коуч, хлопче.
Я просто перевожу тебе з пункту А в пункт Б.
Зосередьмося на збереженні твого життя.
Доживеш – подумаєш про це.
Якщо доживу.
Який незламний дух.
У добру путь!
Альбі.
Привіт, Ґабріелю.
-Один дорослий і два дитячих. -Добре, тут якраз за трьох.
Навіщо це намисто?
Тут, якщо заходиш на територію іншої відьми,
треба показатися й заплатити за прохід.
Інакше тебе можуть убити.
Вуаля.
Це якесь рибальське лайно.
Гаразд, це магічне лайно.
Вітаю в Парижі.
Ходіть.
Моя квартира тут поруч.
Портал там?
Ні, там я зможу перевдягнутися.
Не забувай, у нас щільний графік.
Як я міг забути? Ти повторюєш це що п'ять хвилин.
Сюди.
Ні. Курва!
Лайно! Мене пограбували!
О ні, її нема. Хай йому грець!
Що зникло?
Дещо в біса цінне.
-У тебе якась чорна смуга. -Думаєш?
Слухай, мені дуже шкода через це все, але нам треба йти.
Рада нас вистежить.
Тобто твій батько нас вистежить.
Я мушу повернути свої речі.
У нас немає часу.
Ти мене не слухаєш.
Для порталу мені потрібне обладнання.
Воно зникло. Розумієш, до чого я веду?
Без обладнання не буде ні Меркурі, ні крові.
-Як нам його повернути? -Двері цілі.
Отже, хто б це не зробив, у нього був ключ, мабуть.
Де Рубі?
Не знаю. Не бачив її кілька місяців.
Вона пограбувала мене.
Забрала моє обладнання.
Ні. Це неможливо. Вона б так не вчинила.
Вона бісова наркоманка. Гаразд?
Вона в тебе крала. Я сам її намовляв.
Ми любили гратися в цю гру.
Дивіться, хто повернувся…
Нікі.
Сідай і випий.
Хто це з тобою?
Вантаж. Для Меркурі, з Великої Британії.
Вони кревні відьми.
Не думала, що там досі є кревні.
Тепер на дві менше.
Уґо!
Налий кави. У нас тут жертва злочину.
Ґабріелю, я вже думав, що більше тебе не побачу. Що сталося?
-Рубі мене пограбувала. -Ніколи їй недовіряв.
Уперше чую.
Він геть не розбирається в людях.
Це вас зігріє.
О ні. Не треба.
За друзів за нашим столом!
І ворогів у темряві.
І наших любих, які на них полюють.
Тут таке коїлося.
Що сталося?
Кажуть, у Великій Британії якась біда.
Там вбили багато кревних.
Це кревні вбили купу відьом.
Що добре. Очевидно.
Хто б це не почав, привід був.
Рада відьом за правом переводить посольства в бойову готовність.
У всій Європі.
Чому?
Вони когось розшукують.
Вас не хвилює, що можуть дізнатися фейни? Або поліція?
З фейнами ми впораємося, а от жандарми?
Кожен десятий – відьма за правом.
Навіщо тоді тут лишатися?
Покинути дім, бо ці відьми зробили його небезпечним?
Саме тому ми й опинилися тут.
Я стомилася тікати.
Може, ти й утікач.
А я цього не хочу.
Це все дуже благородно, але як мені повернути своє лайно?
Якщо Рубі вкрала спорядження,
є лише одне місце, де воно може бути.
О ні, Господи, прошу, не змушуй мене туди йти.
Терпіти не можу той запах.
Запах чого?
СПЕЦІАЛЬНИЙ МАГАЗИН МАГІЧНІ ОБ'ЄКТИ – КУПІВЛЯ-ПРОДАЖ
Ґабріелю. Я думав, ти в Лондоні?
Ага, я повернувся.
Рубі була тут?
Рубі? Ні.
Мосьє й мадам, не бажаєте заглянути?
Я продаю все, що може знадобитися парі молодих відьом.
І вуаля.
Любовне зілля.
Не те, що вам це треба. Ні.
А як щодо цього?
У загубленому інструменті багато магії.
Агов. Рубі.
Гадки не маю. А як щодо цього? Треба приймати ванну з цим раз на тиждень.
І на ваших ворогів чекає велике нещастя.
Гаразд!
Прийшла місяць тому з коробкою речей.
Не сказала, що вкрала.
Де вони?
В одного з постійних покупців.
У кого?
Вони тобі справді потрібні?
Усе має свою ціну. Ти ж знаєш.
Я віддам тобі доньку відьомського мисливця.
Дівчина?
Що мені робити з донькою мисливця?
Повернути її їм.
І стати викрадачем?
Ніхто не постраждає. Вона вернеться додому. Ти розбагатієш.
Я отримую те, що хочу.
Чекай тут. Дай мені годинку.
Я принесу твої речі. Без дурниць.
Без дурниць?
Що таке?
Ми порозумілися.
То що будемо робити?
Терпляче чекати.
Я дещо для тебе знайшов.
Тобто дещо вкрав?
Ага.
Дякую.
Я нічого не подарував на день народження.
Доберемося до Меркурі, і весь світ перед нами.
Поїдемо кудись удвох.
Гей!
Вилити на вас відро води?
Зараз не час і не місце.
Що, у Парижі?
Добре, тут місце, але не час.
Ґабріелю?
Де вона?
Тут має бути маленька книжечка.
Вона її не приносила.
-Ти впевнений? -Так.
Усе добре?
Діла не буде. Це не те.
Аж ніяк. Ти обіцяв мені дівчину.
Що?
Забудь про дівчину.
Надто пізно. Я про все домовився.
-Тікайте. -У чому річ?
-Ваш друг вас продав. -Біжіть!
Вони пішли туди.
Подобається книжка, Ґабріелю?
Ти її збережеш для мене?
За хвилину ми вийдемо.
Я хочу, щоб ти мовчав і тримався біля мене.
Але якщо я скажу тобі бігти, не зупиняйся.
Навіть якщо побачиш щось жахливе.
Якщо ми будемо в біді.
Навіть якщо благатимемо, щоб ти повернувся.
Зрозуміло, Ґабріелю?
Біжи й не зупиняйся.
Так.
Пам'ятай, ти дуже сміливий.
І що я дуже тебе люблю.
Ми перевірили те, що в тебе знайшли.
Кокаїн.
Амфетаміни.
Героїн.
Ти по вуха в лайні.
Кревна відьмо.
У мене нічого не було.
Хіба амфетаміни, але я сумніваюся.
Ти тепер на нашій території, Ґабріелю.
Меркурі тут тобі не допоможе.
Але ти можеш допомогти собі сам.
Ми шукаємо твоїх супутників.
Донька мисливця?
Годі вам, я збрехав.
Думаєте, я б подорожував…
Якщо скажеш, де він,
це може зробити твоє прийдешнє стерпнішим.
Я б вчинив інакше.
Дивися, вантаж.
Вас уже давно не мало тут бути?
Що він цього разу накоїв?
Де Нейтан?
Де Анналіз?
Я не знаю.
Нам пощастило знайти єдиного порядного пірата.
Я аж ніяк не порядний.
Просто ти мені не подобаєшся.
Дякую.
Що ти знаєш про Європу, Джессіко?
Там небезпечно.
Так, надзвичайно.
І ми відправляємося в саме її серце.
Нам доведеться боротися за виживання.
Доведеться бути безжальними.
Не всі повернуться додому.
Але ти повернешся.
Бо ти не знаєш жалю, Джессіко,
як найкращі з нас.
Дізнайся, де вони.
Не підведи нас.
Ти не мусиш цього робити. Ти ще дитина.
Люди часто розказують мені, хто я.
Та правда в тому…
що я можу бути ким завгодно.
Цікаво.
Джессіка.
Пам'ятаю, як ми її знайшли.
Дворічну й налякану до смерті.
Ну, тепер вона не боїться.
Ні.
Не боїться.
Париж.
Молодчинка.
Час їхати.
Куди?
Боюся, не в особливо приємне місце.
Привіт.
Агов.
Він потрібен нам тут.
Ми веземо його в інший кінець міста.
Не зараз. Його адвокат тут.
Його адвокат?
Ось і він.
У чому його звинувачують?
Напад на поліцейського. Зберігання наркотиків.
У чому його насправді звинувачують?
Думаєте, ми нічого не знаємо про ваші оборудки?
Думаєте, заберете ще одного з нас,
і він згниє у ваших камерах? Ні.
Не сьогодні.
Ви знаєте, у що вплуталися?
Кого він захищає?
Ви обоє залишитеся тут.
Що це таке?
Він використовує силу!
Привіт, Ґабріелю.
-У мене все було під контролем. -Авжеж.
Гей, Уґо, ключі.
Не віриться, що я помагаю кревним утекти від нас другий день поспіль.
Маєш бути обережною, бо заробиш репутацію.
Точно, а як це? Мати певну репутацію.
Є свої плюси.
Трясця.
-Гайда! -Залізай.
Я склала іспит місяць тому і вже беру участь у переслідуванні.
Вони в нас на хвості?
Нікого не бачу.
Далі наліво.
-Дякую. -Ми зробили це, бо ти нам треба.
Відведеш нас до Меркурі? Зараз.
А мої речі?
Господи, вони пропали!
Ні, це не так.
Я просто шукав не в тому місці.
Я буду через 5 хвилин.
До біса. Ми й так тут. Нам теж можна випити.
Дякую.
Не забирайте. Дякую.
За друзів за нашим столом.
І ворогів у темряві.
І за тих, хто на них полює.
За скільки часу він зробить портал, коли буде обладнання?
Ґабріель не робить портали. Вони існують дуже давно.
Що?
Двері до Меркурі в барі, у якому ми зустрілися.
Ми могли пройти зранку й не гасати Парижем?
Так. А що? Що Ґабріель вам сказав?
Ти вкрав мою річ.
Ти кинув мене в барі.
Ти втік і кинув мене.
Ти просто… і ні слова.
Віддай її.
Бо я попросив тебе переїхати.
Просто скажи ні.
Просто скажи: «Ні, Кларку. Я не хочу. Я не готовий».
-Так важко? -А хіба важко не питати?
Ти знав, що це не моє.
Ти це знав, але все одно спитав, бо ти цього хотів.
Вибач, «потребував».
Тобі треба було порушити мої кордони. Іди ти. Віддай книжку.
«ДІТИ З-ЗА МОРЯ»
Якби ти так боявся втратити мене, як боїшся втратити цю книжку.
Навіщо ти її взяв?
Це єдине, що змусило б тебе мене знайти.
Додав моє ім'я.
І чому мене це турбує?
Колись, Ґабріелю,
ти наберешся сміливості й доведеш щось до кінця.
Що ти робиш?
Привіт.
Чим можу допомогти?
Я просто шукав туалет.
Далі коридором.
Дякую.
Без проблем.
-Прошу. Що ти бачив? -Багато хорошого.
Маєш те, що хотів?
Так, можемо йти.
Що це було, таке цінне?
Боже мій.
Дитяча книжка.
Це перше видання.
-Іди ти. -Ти збрехав нам про портал.
Я покривив душею.
-Що такого в цій книжці? -Мені подарувала її важлива людина.
Хто?
Не знаю. Не можу пригадати.
Ми могли бути в Меркурі багато годин тому.
Але натомість змарнували цілий день тут.
Ми тікаємо від Ради відьом за правом, від мисливців,
від безжального психопата, який поїдає серця, а ти…
Стоп. Який ще безжальний психопат?
Ти син Маркуса Еджа.
Перепрошую, хто ти, у біса?
Я син Маркуса Еджа.
О господи.
І відьми за правом полюють на тебе, бо…
«Вовка вб'є власна кров».
Пророцтво.
Я маю вбити свого батька.
Краще, бляха, не придумаєш.
Краще…
А як же більше жодних таємниць?
Маркус Едж? Не варто було братися за цю роботу.
-Ми не проти, якщо ти відмовишся. -О, я мушу.
Ми можемо відвести їх до Меркурі.
Усе одно повертаємося до бару.
Я за.
До біса. Забирай їх, якщо не боїшся. З мене годі.
А тепер, якщо дозволите, я повернуся до свого життя. Хай щастить.
Оревуар!
Не хвилюйтеся за нього. Нумо доправимо вас у потрібне місце.
Ходімо.
Гайда.
То де це?
Може, вип'ємо? Жак, коньяку.
Перепрошую, я просто…
Уґо здогадався, хто ти. Я? Я не повірила.
Син Маркуса Еджа.
Наполовину кревний, наполовину відьма за правом.
Твій батько бореться за нас.
Він нас об'єднує.
І одного дня він нас поведе.
«Вовка вб'є власна кров».
Я не хочу вбивати батька.
Те, чого ти хочеш, нікого не цікавить.
Важливо те, що тобі судилося.
А те, що тобі судилося, неможливо.
Нейтане!
«ДІТИ З-ЗА МОРЯ»
Жахлива ідея.
Добрий вечір. Вони ще тут?
Уже пройшли портал.
Отже, я запізнився.
Це портал!
Портал!
Нейтане! Анналіз.
Це Ґабріель.
Жахлива ідея.
Нейтане!
Гей. Усе добре? Так?
Ходіть. Нам треба до порталу.
Мені шкода.
Вибачення не прийнято!
Гаразд.
Боже мій.
Очевидно, що без мене вам не впоратися.
Залишив вас на п'ять хвилин, і подивіться.
І в той бар я вже не повернуся. А я його любив.
Найкращий музичний автомат у Парижі.
І до Меркурі доведеться йти довгою дорогою.
Ти йдеш з нами?
Мені не заплатять, якщо я не приведу тебе особисто.
У нас п'ять днів. Приведеш нас вчасно?
Це довгий і ненадійний шлях, сповнений небезпек.
Хтось із нас точно загине.
Тож нам знадобиться дуже велика пляшка горілки
й зручні шкарпетки.
Тобі вирушаймо негайно.
Так, без балди.
Не треба було нам брехати.
А тобі треба було сказати, хто ти.
Чому ти повернувся?
Я подумав, що маю довести діло до кінця.
Уже шкодую про це рішення.
Гаразд, ходімо.
Ти йдеш?
Так.
Переклад субтитрів: Людмила Речич