SERIÁL NETFLIX
Caravaggio byl čaroděj.
Vědělas to?
Našlas něco?
Musíme si promluvit o Jessice.
Ta věc s tím pirátem tě zneklidnila.
Mě taky.
Samozřejmě.
Ale Jessica pochopila něco, co ostatní ne.
- A to? - Že bojujeme o holý život, Ceelio.
Že se pravidla změnila a nám dochází čas.
- Čas na co? - Zastavit ten chaos.
V noci došlo v jednom baru ke rvačce.
Kieran zachytil stopu Nathana a toho Krvavého.
Myslíme si, že Annalise je pořád s nimi.
Jdeme.
Proč zastavujeme?
Annalise. Mapu.
Tak jo.
Tohle jsou čarodějnická území.
Teď jsme na hranici Svobodného státu Paříž a regionu Dupont.
Dupont patří Právorozeným. Vlastní ho, řídí a hlídají.
Tady je území Ozanne. V Ozanne jsou Krvaví.
- Velice nepřátelští k cizincům. - Loajální Marcusovi?
No hlavně sobě.
Ale je tam řeka. Tak den chůze. Podél ní dojdeme k Mercury.
A když nás v Ozanne chytí, jak tam čenicháme?
Tak nás zabijou, co?
Hele, co takhle vrhnout se do toho s pozitivní myslí?
Takže jo.
- Tady. Chyť se. - Díky.
Nemám se na tu mapu podívat?
Ne, dobrý.
Nezazpíváme si?
Leda tak v duchu.
Říkám si, že bych nás klidně mohla vést já.
- Jak dlouho ještě půjdeme? - Jo, jak dlouho?
Nevím. Nejsem GPS. Dejte pokoj.
- Už tam budeme? - Nevím.
Já nesnáším přírodu.
Já ji mám rád.
No jasně. Protože jseš venkovskej Alík.
Venkovskej balík, pitomče.
Proč zrovna balík?
Nevím. Tak se to prostě říká.
Dobře, tak jseš balík. Fakt výhra.
Nechodil jsi s přítelem na romantický procházky přírodou?
Ne.
- Byl Krvavej, nebo Právorozenej? - Blažej.
A jak to fungovalo?
Pod šatama jsme všichni stejný, drahoušku.
Co? Tys nikdy nebyl s blažejkou?
Ne.
Ale s Právorozenou jo?
A co ty? Taky jseš panna?
Do toho ti nic není.
Takže není.
Ty strašidelný pohanský symboly, co visej ze stromů…
Co myslíte, je to dobrý znamení?
Tak jo.
Kurva.
Co se stalo?
Útok Právorozených. Nejspíš z Dupontu.
To by Právorození neudělali.
Proč myslíš, že Krvaví utekli do Evropy?
Protože je o to hezky poprosili?
- Měli bysme jít dál. - To bysme měli.
Pojď.
Co je?
Něco jsem slyšel.
Já nic neslyším.
Musíme přidat.
Věřte mi.
Gabrieli, počkej.
Na kolena.
- Jen procházíme. - Nezvaní a nehlášení.
Lidi umírají i za míň.
Potulují se nám tu Právorození. Zrovna včera nám zabili příbuzné.
S tím nemáme nic společného.
Jsme Krvaví. Všichni.
Tak pojďte!
Pohyb.
Co se děje?
Já to s nima vyřídím. Jasný?
Našli jsme je v severních lesích. Tvrdí, že jsou Krvaví.
Snažíte se projít bez povolení?
Utíkáme před Radou Právorozených.
Takže jste je chtěli přivést sem?
Chtěli jsme k řece. Sledovat ji na východ.
Řekla jsem Mercury, že jestli tudy znovu pošle svoje lidi,
bude muset zaplatit.
Neví, že jsme tady.
Tomuhle bude za pět dní 17. Potřebuje svou krev.
Jak se jmenuješ?
Oni nemluví francouzsky.
Naše pravidla jsou jasná. Vstoupili jste na naše území bez ohlášení.
Musíte zpět stejnou cestou, jakou jste přišli.
Když se vrátíme, nedojdeme k Mercury.
Jmenuju se Nathan Byrne.
Mým otcem je Marcus Edge.
Má jeho oči.
Tvůj otec je skvělý muž.
Je nám ctí mít tě tady, Nathane.
Dovedeme vás podél řeky, ale nejdříve musíte za cestu zaplatit.
Dobře, kouknu, co mám.
Max a Odette mají zítra večer ceremoniál.
Budeš naším hostem.
No to je od vás opravdu milé.
Ale my bohužel nemáme času nazbyt, takže…
To není prosba.
Spoustu jsem toho o tvém otci slyšela.
Je to válečník, jako ten můj.
Zajímalo by mě, který zabil víc Právorozených.
- Krásná myšlenka. - Otec rád vraždí Právorozené?
Kdykoli může.
Je tu spousta práce.
Říkali jste, že je vám ctí nás tu mít. Ne že budeme stěhovat nábytek.
Je nám ctí mít tu jeho. Ale vás dva… To teda nevím.
Rádi pomůžeme.
- „Jsem Nathan, syn Marcuse Edge“? - Zabralo to.
- Krvaví nás kvůli tomu chtěli zabít. - Gabriel je Krvavej a nezabil nás.
Ale chtěl mě vyměnit za knížku.
- Vždyť jsem se omluvil. - Jestli zjistí, že jsem Právorozená…
To zjistí, jenom když o tom budeš dál mlít.
Zůstaneme. Vezmou nás, kam potřebujeme.
Jen se do tý doby chovej nenápadně. Prokristapána.
Pěkný.
Držíme se pospolu, jasný?
Tak šup. Do práce.
Tak jo.
Dělejte!
Zvedejte kolenama.
- Dobrý? - Jo, jen je to těžký.
Hele, to nemůžeš jeden vzít?
- Ne, mám blbý záda. - Vezmi to.
Ježíši.
Ahoj!
Kdybych věděl, že nás honí on, tak bych mu tolik neutíkal.
Bože.
- Co, nevypadá snad dobře? - Vypadá jako na steroidech.
No, tak to není tvůj typ.
- To samozřejmě není. - Samozřejmě.
A jakej máš teda typ?
- Nevím. Asi žádnej. - Takže opícháš kohokoli.
To jsem neřekl.
Takže máš typ. Jenom ještě nevíš jakej.
Myslíš furt jenom na prcání, co?
Fuj, „prcání“.
Britové vždycky vymyslí to nejmíň sexy slovo.
- Co máš proti „prcání“? - Zní to jako něco, co děláš s kobercem.
Jak je to francouzsky?
Faire l’amour.
Fairly amore?
Faire l’amour.
To ani nevyslovím.
No, chce to delikátní práci s jazykem. Nic víc.
Nemyslím na to častěji než ty. Jenom se za to nestydím.
- Já se nestydím. - Za co?
Vím já? Za bůhvíco, o čem tu spolu mluvíme.
To je fuk. Dělej, pokračujeme.
Nezdá se ti to tu děsivý?
- Je to jen starej dům. - Starej dům?
Uprostřed ničeho. Plnej čarodějů.
Jsme v bezpečí.
Ty bys v hororu dlouho nepřežil.
Kdy ses tohle naučil?
Když mě Rada Právorozených držela v kleci.
- Kdo to byl? - Kdo?
Ten… Však víš. Ten, co jsi s ním spala.
Aha.
- No… - Promiň. Nic mi do toho není. Já jen…
David.
Ten trochu…
Co?
- Nevím, jenom… - Co?
No, jenom… Vypadá trochu divně, ne?
Divně?
Jo.
Vždycky vypadal, jako by ho píchla včela nebo tak.
- Včela? - Jako by měl alergickou reakci.
Měl prostě divnej obličej.
Jasně.
Tak já jdu.
Jo.
Při síle našich kořenů
nechť krev vzkvétá.
Na přátele u našeho stolu.
A na nepřátele v temnotách.
A na naše milované, kteří je loví.
Na Krvavé.
- Tancuješ? - Moc ne.
Naučím tě to.
Máte svou moc už před ceremoniálem?
Dvojčata sdílí krev.
Mají vyšší schopnosti ještě před plnoletostí.
Stačí, když krev vypije jeden z nás.
Jo, ty.
Ne. Budeš to ty. Já jsem starší.
- O dvě minuty. - Nejlepší dvě minuty mýho života.
Už ho slyšíš?
Tlukot srdce.
Tvůj otec to uměl. Ty budeš taky.
Můj otec kradl moc ostatním čarodějům.
Kradl?
Nikdy ti neřekli, co to znamená?
Řekli mi, že je to barbarské.
Když čaroděj zemře, jeho moc zemře s ním.
A tak my, kdo tento dar máme, si tu moc vezmeme a neseme ji v sobě,
abychom ji jednoho dne předali dalšímu v řadě.
Má v sobě stovky schopností
předávané generacemi čarodějů z Ozanne.
Až zemře, okusím z její krve a z jejího srdce.
A schopnosti vstoupí do mě.
Tak o své mrtvé nikdy nepřijdeme.
To není tak barbarské, ne?
Otec bere Právorozeným moc poté, co je zabije.
Bere si to, co mu podle něj dluží.
Jak dluží?
Marcusova matka byla požíračkou srdcí.
Její schopnosti měly jednoho dne přejít na něj.
Ale Právorození zabili ji i všechny jí podobné.
Jejich těla spálili.
Tak zajistili, že jejich dary nikdo další nedostal.
Vykládají světu, že jsme ďáblové.
Ale nechtějí, aby se vědělo, že je z nás sami udělali.
Ahoj, Lucy. Co to je?
Pro mě? To jsem já?
Ano.
Děkuju.
Tak prosím.
A kde je zbytek?
Spi venku, jestli je ti to malý.
Tak kdo chce doprostřed?
Tak ty jsi požírač srdcí?
Asi jo.
Do prdele!
Nebuď jak malej.
Ježíšikriste!
- Jak je? - Dobrý.
Co uděláš, až nás dostaneš k Mercury?
Vrátím se ke svýmu báječnýmu zhýralýmu životu v Paříži.
Měl bys pak přijet na návštěvu.
- Potřebuješ se uvolnit. - Umím se uvolnit.
No jasně.
- Umím se bavit. - Vážně?
Jo, je se mnou sranda.
- Tak jo. - Fakt!
- Já ti věřím. - Je se mnou zábava. Lidi to říkaj.
Na to bych si vsadil.
Kolik myslíte, že je? Ostatní jsou vzhůru už hodiny.
Drahoušku, představím ti něco, čemu rád říkám brunch. Změní ti to život.
Musíte se pořádně najíst. Dneska máme spoustu práce.
Někdo musí z kurníku přinést pár kuřat na hostinu.
Želbohu mi v tom brání má zničující alergie na peří.
My půjdeme.
- Kolik kuřat? - Pět.
- Není problém. - Díky.
Možná půjdu taky.
My to zvládneme.
Ale je to hodně kuřat.
Budou potřeba.
Ostatní se vrátí hladoví z honu na Právorozené.
Tak to je nádhera.
- Slavnost začíná za soumraku? - Jo.
Kdybyste mě potřebovali, sluním se u řeky.
Nechoďte daleko.
Jsou to oni.
Jdeme.
Kierane.
Celý den se mnou nemluvíš.
Sleduju stopy a potřebuju se soustředit.
Jestli tě něco trápí, tak to řekni.
Ten chlap na lodi.
No?
To bylo…
Trochu příliš. Chápeš?
Na to nás trénujou.
Jo.
Hele.
Čím dřív to vyřídíme, tím dřív budeme doma.
- Už jsi někdy chytal kuře? - Jo.
Máš rád kuřata?
- Něco na sobě mám. - Neotírej to o mě.
- Může to bejt hovno! - Slepičí bobeček.
Můžeme zpátky do práce?
- Tamto chytíš. - Jo.
- Už jsou trochu unavený. - Jo, možná je to plán.
Musíme je sehnat dohromady.
Sle-pičky!
Líbí se ti tu, co?
Je to první místo, kde si přijdu, že zapadám.
Pro mě je to první místo, kde si přijdu…
že nezapadám.
Slyšíš tlukot mýho srdce?
Neustále.
Neustále?
Jo.
A cítíš ho?
To je dobře.
- Ale to ze mě nedělá… - Nemusíš to říkat.
Já vím, kdo jsi, Nathane.
Celou dobu.
Jsi v pořádku?
Jo. V pohodě.
Do prdele.
- To nic. - To neříkej.
Mohla jsem…
Jdeme pryč.
To je roztomilá podívaná.
Dva mladí milenci na procházce s mrtvým ptactvem.
Co jí je?
Nic.
Faire l’amour. Koukám, že jsi zvládl práci s jazykem.
- Co je ti po tom? - Nic.
- Potřebujeme víc kuřat. - Zale.
Kdo je to?
Právorozená krysa.
Vítejte.
Jak se máš, zlatíčko?
Vítej doma, tati.
- Jak jste ho chytili? - Byli čtyři.
- Nic neříkej. - Dobře.
Z území Dupont?
Dva z nich se odtrhli a dostali se přes hranici.
- A? - Zbytek jsme chytili.
A co je s tím druhým?
Strčil si pistoli do pusy. Zbabělec.
Kdo je tohle?
Řekni mu, kdo jsi.
Jsem Nathan Edge.
Marcusův syn.
Je nám ctí.
Napijeme se!
- Na Krvavé! - Na Krvavé!
Tati.
Říkají si… Právorození.
A my…
My jsme pro ně barbaři.
Ale to oni napadají naše území, pálí naše domovy a zabíjejí naši přízeň.
Dnes večer
bude Právorozený navrácen přírodě.
Jeho magie opustí jeho tělo. Jeho duše dostane šanci odletět.
Za žádnou cenu neodvracej zrak.
Co to sakra dělají?
Ne!
Prosím vás!
Ne! Prosím vás! Ne!
Nechť tento dar přežije v krvi našich dětí.
Bude součástí naší budoucnosti.
Co je s tebou?
Tys nikdy neviděla umřít Právorozeného?
Myslíš rozdrcení zaživa a pozření lidskýho srdce?
Ne, to jsem neviděla.
Musíme jít.
Nathane?
Nathane!
- Panebože! - Nathane?
Jsi v pořádku?
Co se děje?
Jak dlouho má ta znamení?
Čtyři dny.
Lucy, běž do skladu.
Přines mi popel a arsen. A rum, jestli máme.
- Nathane. - To je Čarodějná lahvička.
Cože?
Parazitující kouzlo. Má čaroději ukrást jeho moc.
Nathane!
Jsou k němu třeba dvě úmrtí.
V rodové linii toho, kdo kouzlo použil, i toho, na němž je kouzlo použito.
Nathane!
- Kde máš přísady? - Nic jsem nenašla.
Horší se to.
Do prdele.
Kdo sakra jsi?
Ceelia Bennetová z Rady Právorozených.
Jsem neozbrojená. Přišla jsem pro Nathana a Annalise.
Chceš Nathana?
Tady je.
Annalise, musíš jít se mnou.
- Soul čeká. - Ne, to on tohle udělal.
Řekni mu, že… Řekni mu, že už ho nikdy nechci vidět.
Řekni, proč tě nemáme na místě zabít.
Protože tu nejsem sama.
Protože dům je v obklíčení.
Pokud to nevyřešíme v míru, vyřešíme to násilím.
Ty v mém vlastním domě vyhrožuješ mojí rodině?
Já ve tvém vlastním domě tvoji rodinu varuju.
Vypadni.
Ven.
Nikoho nevidím.
Však tam budou.
Nevyšlo to?
- Kde je Soul? - S Jessicou.
Najdu Simone. Budeme potřebovat léčitele.
Nikdo nestřílejte, pokud nevystřelí první.
Všechny jednotky na svá místa.
Ty jsi Právorozená, že jo?
Měli bychom jim dát tu holku.
Patří k nim.
Zcela očividně nepatří.
Jo, patří.
Ticho!
Soustředíme se.
My jsme Krvaví čarodějové!
Naše moc je silnější. Naše vůle je silnější.
Na přátele u našeho stolu,
na nepřátele v temnotách
a na naše milované, kteří je loví. Na Krvavé!
- Na Krvavé! - Na Krvavé.
- Neboj se, maličká. - Nebojím, tati.
Ne!
Nathane!
Ne!
Panebože!
Nathane!
Sylvie. Do lodi. Jdeme!
Odette, pojď. Pomoz mi s padacími dveřmi. Rychle!
Ne! K zemi!
Ne!
Musíme jít.
Běž. Chytni ho za nohy. Dělej.
- Rychle. - Nathane. Jdeme.
- Pokračujte. - Nathane.
Rychle. Jdeme.
No tak, honem.
Ty dveře!
Tudy k lodi. Honem.
Pohyb!
- Zastavte palbu! Mám tam dceru! - Zastavte palbu!
- Jsme tady. - Pojď. Prosím.
Stát.
Ani hnout.
To jsem já.
Musíme mu pomoct.
Jestli ti na něm záleží, dostaň ho na tu loď.
Rychle, jdeme.
Nathane. Pojď.
Annalise.
Annalise?
Je Annalise…?
Už jsme tak blízko.
Překlad titulků: Kristýna Wanková