СЕРІАЛ NETFLIX
Він був відьмою. Караваджо.
Ти це знала?
Щось знайшли?
Треба поговорити про Джессіку.
Тебе стурбувала ця ситуація з піратом.
Мене це теж турбувало.
Звісно.
Але Джессіка зрозуміла те, чого не розуміють інші.
-А саме? -Ми боремося за наше виживання, Сіліє.
Що правила змінилися, і в нас залишилося мало часу.
Мало часу для чого?
Щоб зупинити хаос.
Учора була бійка в барі.
Кіран занюхав слід Нейтана й кревної відьми.
Ми переконані, що Анналіз досі з ними.
Ходімо.
Чому ми тут зупинилися?
Анналіз. Мапа.
Добре.
Це землі відьом.
Зараз ми на кордоні Вільного штату Париж
і району Дюпон. Дюпон належить відьмам за правом.
Він їх. Вони його контролюють. І охороняють.
Ось тут територія Озаннів.
Озанни — кревні.
Дуже ворожі до чужинців.
Віддані Маркусові?
Самі собі здебільшого.
Але тут є річка, приблизно день пішки.
І вона веде до Меркурі.
Що як Озанни спіймають нас, коли ми пробиратимемося?
Вони нас уб'ють, чи не так?
Слухай, візьмімося за цю справу з вірою в краще, гаразд?
Це означає так.
Давай. Я тримаю.
Дякую.
Хочеш, я гляну на мапу?
Ні, усе гаразд.
Може, заспіваємо щось?
Співай про себе.
Думаю, я б могла нас повести.
Скільки ще ми будемо йти?
Так, скільки ще?
Не знаю, друзі. Я не GPS. Гайда.
Ми прийшли?
Не знаю.
Ненавиджу село.
А мені подобається.
Так, звісно, що тобі подобається. Ти селюх.
Селюк, ідіоте.
Хіба так кажуть?
Не знаю. У нас кажуть так.
Гаразд, ти селюк. Пощастило тобі.
Ти не їздив у село на романтичні прогулянки з хлопцем?
Ні.
Якою він був відьмою?
Він був фейном.
Так, і як воно?
Без одягу ми всі однакові, дорогенький.
Ніколи не був зі звичайною дівчиною?
Ні.
Але з відьмою за правом був?
А ти? Теж незаймана?
Не твоя справа.
Це означає ні.
Це моторошне язичницьке лайно, яке звисає з дерев…
Як гадаєте, це хороший знак?
Гаразд.
Чорт.
Що сталося?
Рейд відьом за правом. Дюпони, мабуть.
Відьми за правом так би не вчинили.
Ти гадаєш, чому кревні втекли до Європи?
Бо їх гарно про це попросили?
Треба йти далі.
Так, треба.
Ходи.
У чому річ?
Здається, я щось чув.
Я нічого не чую.
Треба забиратися.
Повір мені.
Ґабріелю, чекай.
На коліна.
Ми просто собі йшли.
Без запрошення й попередження.
Люди помирали й за менше.
Тут походжають відьми за правом.
Лише вчора вони вбили нашу рідню.
Ми тут ні до чого.
Ми кревні. Усі троє.
Allez, venez!
Bouge.
Що відбувається?
Дай мені вести розмову. Гаразд?
Ми знайшли їх у північному лісі.
Кажуть, що вони кревні.
Ви намагалися пройти без дозволу?
-Ми тікаємо від Ради відьом за правом. -Хочете привести їх сюди?
Ми намагалися дістатися річки. Щоб піти за нею на схід.
Я казала Меркурі, якщо тут сновигатимуть її люди, їй доведеться заплатити.
Вона не знає, що ми тут.
Йому за п'ять днів виповнюється 17. Йому потрібна його кров.
Як тебе звати?
Вона не знають французької.
У нас чіткі правила.
Ви ступили на наші землі, не повідомивши про себе.
Ви маєте розвернутися й вийти там, де зайшли.
Тоді ми не потрапимо до Меркурі.
Мене звати Нейтан Берн.
Мій батько — Маркус Едж.
Це його очі.
Твій батько — велика людина.
Для мене честь приймати тебе в нашому домі, Нейтане.
Ми проведемо вас до річки, але спершу ви мусите заплатити.
Гаразд, подивлюся, що є.
Завтра ввечері в Макса й Одетт церемонія дарування.
Ти будеш нашим гостем.
Це дуже люб'язно з вашого боку.
На жаль, ми не можемо гаяти час, тож…
Це не прохання.
Я стільки чула про твого батька.
Він воїн, як і мій.
Цікаво, хто з них убив більше відьом.
-Яка цікава думка. -Твій батько полюбляє їх убивати?
Коли йому випадає нагода.
У нас багато роботи.
Ви сказали, що ми почесні гості.
Ви не казали, що треба носити меблі.
Його присутність — це честь. Твоя… не впевнена.
Ми радо допоможемо.
«Я Нейтан Берн, син Маркуса Еджа»?
Спрацювало ж.
Нас за це вже намагалися вбити.
Ґабріель — кревна відьма. Він не намагався.
Лише хотів обміняти мене на книжку.
-Я за це перепрошую. -Якщо вони дізнаються, хто я…
Вони дізнаються, лише якщо ти не припиниш патякати.
Лишаємося. Вони відведуть нас куди треба.
Просто до того часу. не трапляйся нікому на очі. Господи.
Гарно.
Тримаймося разом, гаразд?
Гайда. До роботи.
Гаразд.
Ну ж бо.
Працюй колінами.
-Усе гаразд? -Так. Важке просто.
Друже, можеш взяти один?
-Ні, у мене спина. Серйозно. -Бери мішок.
Нічого собі.
Привіт.
Якби я знав, що він нас переслідує, я б і не намагався втекти.
До бі…
Ти не вважаєш його красунчиком?
Він на стероїдах абощо.
Просто не твій тип.
Ну звісно, ні.
Звісно.
А який твій тип?
Не знаю. У мене його нема.
-Тобі байдуже, кого трахати. -Я цього не казав.
Тоді в тебе є тип. Просто ти не знаєш поки який.
Ти постійно думаєш про трахкання?
Фу, «трахкання».
-Яке несексуальне слово. -Що не так із «трахканням»?
Здається, щось таке із килимом роблять.
А як це називають французи?
Faire l'amour.
Фур лемур?
Faire l'amour.
Навіть вимовити не можу.
Треба лише попрацювати язиком. От і все.
І я думаю про це не більше, ніж ти. Я просто не соромлюся.
-Я не соромлюся. -Чого?
Не знаю. Того, бляха, про що ми говоримо.
Байдуже. Ходи, нас чекає робота.
Тут якось моторошно.
-Просто старий будинок. -«Просто старий будинок»?
У глушині. Повний відьом.
Ми в повній безпеці.
Ти б у фільмі жахів довго не протягнув.
Коли ти цього навчився?
Коли мене тримала в клітці Рада відьом за правом.
-Хто це був? -Що?
Ну, той, з ким ти переспала.
А.
-Ну… -Вибач. Це не моя справа. Просто…
Девід.
-Га? -Девід.
Типу…
Що?
-Не знаю, просто… -Що?
Ні, просто… Він якийсь дивний, тобі не здається?
Дивний?
Так.
У нього завжди такий вигляд, наче його вкусила бджола.
-«Вкусила бджола»? -І в нього алергічна реакція.
Обличчя якесь дивне.
Ясно.
Я піду.
Так.
Завдяки силі нашого коріння
нехай кров буяє.
За друзів за нашим столом.
І ворогів у темряві.
І наших коханих, що полюють на них.
За кров.
-Умієш танцювати? -Не дуже.
Я покажу тобі як.
Ви володієте силами до церемонії дарування?
Близнюки ділять кров.
Їхні сили проявляються ще до повноліття.
Лише один з нас питиме кров на церемонії.
Так, ти.
Ні. Це зробиш ти. Я старша.
На дві хвилини.
Найкращі дві хвилини мого життя.
Ти вже його чув?
Серцебиття.
Твій батько це міг. Тож і ти вмітимеш.
Мій батько вкрав силу в інших відьом.
Украв?
-Тобі так і не пояснили, що це означає? -Мені казали, що це варварство.
Коли відьма помирає, її сила помирає разом із нею.
Тому ті з нас, кому пощастило мати дар,
бережуть його у своєму нутрі,
щоб одного дня передати його наступній відьмі.
Вона володіє сотнями сил,
переданих їй поколіннями відьом Озанн.
Коли вона спочине, її кров і серце дістануться мені.
І ці сили перейдуть до мене.
Таким чином ми не втрачаємо мертвих.
Не таке це вже й варварство.
Батько забирає сили у відьом за правом, вбиваючи їх.
Він забирає те, що, йому заборгували.
Тобто як заборгували?
Мати Маркуса була пожирачкою сердець.
Одного дня її сили мали перейти до нього.
Відьми за правом вбили її й решту відьом таких, як вона.
Спалили їхні тіла.
Зробили все, щоб їхні дари не дісталися нікому.
Вони кажуть світу, що ми дияволи.
Але вони не хочуть, щоб люди знали, що це вони зробили нас такими.
Привіт, Люсі. Що таке?
Мені? Це я?
Так.
Дякую.
Ну от.
І це все?
Спи надворі, якщо тут тобі мало місця.
Хто хоче посередині?
То ти пожирач сердець?
Думаю, так.
Хай йому грець.
Ти наче маленька дитина. О господи!
-Як справи? -Добре.
Що робитимеш, як відведеш нас?
Повернуся в Париж і продовжу своє розпусне життя.
Приїзди в гості, коли все скінчиться.
-Треба щось робити з цією скутістю. -Я не скутий.
О, так.
-Я вмію розважатися. -Справді?
Так, я класний.
-Гаразд. -Правда.
Повірю тобі на слово.
Зі мною весело. Мені це казали.
Так, не сумніваюся. Ага.
Котра, по-вашому, година?
Решта прокинулися кілька годин тому.
Люба, ось тобі нове поняття.
Це називається бранчем. Це змінить твоє життя.
Тобі треба наповнити шлунок. У нас багато роботи.
Хтось має піти до курника за курчатами на святкування.
На жаль, алергія на пір'я мені не дозволяє.
Ми можемо піти.
-Скільки треба? -П'ять.
-Без проблем. -Дякую.
Мабуть, таки варто піти.
Ми впораємося.
Це багато курей.
Нам вони знадобляться.
Люди повернуться голодними з полювання на відьом за правом.
Що ж, пречудово.
-Свято почнеться, коли сяде сонце? -Так.
Якщо я комусь буду потрібен, я засмагатиму біля річки.
Не йдіть далеко.
Це вони.
Ходімо.
Кіране.
Ти зі мною не розмовляєш.
Так, я вистежую, і мені треба зосередитися.
Якщо тебе щось турбує, скажи прямо.
Той чолов'яга на човні.
Так?
Просто…
Це трохи занадто. Розумієш?
До цього нас і готували.
Так.
Гей.
Що швидше ми це зробимо, то швидше повернемося додому.
-Ти колись ловив курей? -Так.
Любиш курей?
Я замастилася.
Не витирай об мене.
Це, певно, лайно!
Курячий послід.
Може, повернемося до роботи?
-Цю ти зможеш піймати. -Ага.
-Вони вже трохи втомилися. -Так, у цьому й полягав план.
Думаю, треба їх оточити. Це повний кудкудак.
Тобі тут подобається.
Це вперше в житті я почуваюся на місці.
Це вперше в житті я почуваюся…
не на місці.
Ти чуєш моє серцебиття?
Завжди.
Завжди?
Так.
Відчуваєш?
Це добре.
-Це не означає, що я… -Не пояснюй.
Я знаю, хто ти, Нейтане.
Завжди знала.
Ти цілий?
Так. Усе гаразд.
Хай йому грець.
Усе добре.
Не кажи, що все добре.
Гаразд.
Я могла…
Ходімо вже.
Любо глянути.
Молоді коханці виводять своїх мертвих пташок на прогулянку.
Що з нею таке?
Нічого.
Faire l'amour. Бачу, ти попрацював язиком.
-Тобі яке діло? -Жодного.
-Нам треба буде більше курчат. -Зейле.
Хто це?
Брудна відьма за правом.
-Вітаю. -Вітаю.
Як ти, люба?
З поверненням додому, тату.
-Як ви його впіймали? -Їх було четверо.
-Нічого не кажи. -Гаразд.
Територія Дюпон?
Двоє з них відділилися й перетнули кордон.
-І? -Ми спіймали двох інших.
Де ще один?
Запхнув пістолет собі в рота. Боягуз.
Хто це?
Скажи йому, хто ти.
Я Нейтан Едж.
Син Маркуса.
Це для мене честь.
П'ємо!
-За кров! -За кров!
Тату.
Вони називають себе… відьмами за правом.
А нас…
Нас вони називають варварами.
Але це вони приходять на нашу землю,
спалюючи наші домівки й нищачи наш рід.
Сьогодні ввечері
ця відьма за правом повернеться в дику природу.
Нехай його магія вивільниться. Нехай його дух злетить.
Що б не сталося, не відводь погляду.
Що, у біса, відбувається?
Ні!
Благаю!
Ні! Благаю. Ні!
Нехай його дар живе в крові наших дітей.
Він тепер наше майбутнє.
У чому річ?
Не бачила, як помирає відьма за правом?
Чи бачила я, щоб когось розчавили, а потім з'їли його серце?
Ні, якщо чесно, не бачила.
Нам треба йти.
Нейтане?
Нейтане!
-Боже мій! -Нейтане?
Ти як?
Що відбувається?
Як давно у нього ці мітки?
Чотири дні.
Люсі, піди в комору.
Принеси мені попелу й миш'яку. І ром, якщо в нас він є.
Нейтане.
Це «Пляшка відьми».
Що?
Це заклинання-паразит. Накладене, щоб вкрасти відьмину силу.
Нейтане!
Воно вимагає дві смерті.
З кровної лінії відьми, яка його накладає,
і відьми, на якій його буде застосовано.
Нейтане!
А інгредієнти?
Я нічого не знайшла.
Йому стає гірше.
Трясця.
Хто ти, у біса, така?
Я Сілія Беннет із Ради відьом за правом.
Я беззбройна. Я прийшла за Нейтаном та Анналіз.
Хочеш Нейтана?
Ось він.
Анналіз, ти маєш піти зі мною.
Сол чекає.
Ні. Це він зробив.
Скажи йому, що я… я більше не хочу його бачити.
Скажи, чому ми маємо зберегти тобі життя.
Бо я прийшла сюди не сама.
Цей будинок оточено.
Якщо не розв'яжемо це питання мирно, доведеться робити це силою.
Ти прийшла до мене додому й погрожуєш моїй сім'ї?
Я прийшла до тебе додому, щоб попередити твою сім'ю.
Забирайся.
Я нікого не бачу.
Вони прийдуть.
Вони не погодилися?
-Де Сол? -З Джессікою.
Я знайду Сімон. Нам знадобиться цілитель.
Не стріляти по коморі, хіба вони стрілятимуть у нас.
Усі підрозділи готові на позиціях.
Ти відьма за правом, чи не так?
Віддаймо їм дівчину!
Вона одна з них.
Очевидно, що ні.
Вона одна з них.
Тихо!
Зосередьмося.
Ми кревні відьми!
Наша сила могутніша. Наша воля сильніша.
За друзів за нашим столом,
ворогів у темряві
й наших коханих, які полюють на них. За кров!
-За кров! -За кров.
Не бійся, мала.
Я не боюся, татку.
Ні!
Нейтане!
Ні!
Боже мій!
Нейтане!
Сильві. Човен. Ходи!
Одетт, ходи. Допоможи з лядою. Швидше!
Ні! Пригнися!
Ні!
Треба йти.
Уперед. Візьми його за ноги.
-Давай. -Нейтане. Ну ж бо.
-Не зупиняйтеся. -Нейтане.
Гайда. Уперед.
Ну ж бо, ходімо!
Гаразд, бери ляду!
До човна сюди. Швидше. Рухайтеся.
-Припиніть стріляти! Там моя донька! -Припинити вогонь!
-Ми тут. -Ну ж бо. Прошу.
Зупинися.
Стій на місці.
Це лише я.
Йому потрібна допомога.
Якщо він тобі небайдужий, занеси його на човен.
Відчалюймо.
Нейтане. Рухайся.
Анналіз.
Анналіз?
Анналіз?..
Ми так близько.
Переклад субтитрів: Людмила Речич