UNA SÈRIE DE NETFLIX
Aoife?
Soul, va tot bé?
Hem sentit dir que els Blood han mogut fitxa. On sou vosaltres?
A l'est del territori Ozanne.
I el fill del Marcus?
No el trobem.
De moment.
Quants sou?
En quedem vuit.
Vuit caçadors no és res. Els Blood us xafaran.
Els Blood no em fan por.
Ja no.
Que vinguin.
Que vingui.
He arribat a Wolfhagen.
Hi som bastants i tenim armes i provisions.
Podem ajudar-vos.
Sí.
Que tot acabi on va començar.
Hi atraurem aquest covard
perquè sàpiga què se sent al morir lluny de casa.
No creus que sigui prou fort com per enfrontar-m'hi.
Ho seràs.
Vas a buscar-lo, veritat?
Vinc amb tu.
Serà perillós.
Llavors no hauries d'anar-hi sola.
Estàs bé?
On són el Bjorn i els altres?
- Lligats en una de les casetes. - Estan vius?
Sí, i tant.
I els presoners? I el noi que avui era el seu dia de pas?
L'avi ha intentat fugir i l'han mort.
Creia que, amb el meu poder, podria convertir-me en ell
i així poder fer la cerimònia.
Ho havia d'intentar.
Ja no sé què fem aquí.
El Soul m'ha donat ordres per a tu.
Vol que rastregis l'Annalise.
I que la portis aquí. Agafa una moto i busca'n el rastre.
Ens n'anem a Wolfhagen.
Saps on és?
Porta l'Annalise allà tan aviat com puguis.
I l'Annalise?
Annalise!
No cal que la cridis més.
Se n'ha anat amb la Ceelia.
Com ho saps?
He vist com se n'anaven.
I no has intentat aturar-les ni m'has despertat?
No t'he despertat perquè sabia que voldries retenir-la.
I què?
Doncs que d'aquí a dos dies en fas disset.
Ja hem vist què ens passa als Blood si no fem la cerimònia de pas.
Escolta.
Si se'n volia anar, és cosa seva.
Jo, en canvi, m'he de centrar en tu.
D'acord.
Fotem-li.
Què farem quan vegem mon pare?
Parlaré amb ell i el portaré davant del Consell dels Fairborn.
A la força si cal.
Creus que podràs fer-ho tu sola?
No estic sola, no?
Et tinc a tu.
En què penses?
- Trobaràs que és una ratllada. - Prova-ho.
Va.
És que em sento com si…
estigués perdent una cosa que…
No és que sigui meva com per perdre-la.
És com si m'estigués aferrant a una cosa que potser no és ni una cosa.
- Et refereixes al Nathan. - Sí.
- El tornarem a veure. - Això no ho pots saber del cert.
No.
Creia que, al final, hi seríem ell i jo.
Quina ratllada, no?
No.
Als tretze anys, ja feia 1,80 m.
Era més alta i més forta que la resta de nanos i que la majoria de professors.
Em corbava per parlar amb la gent
i em saltava el dinar per no créixer més.
I estava segura,
totalment,
que passaria la vida sola.
Però hi ha hagut homes
i dones,
amistats i amors,
i, amb el temps,
m'he anat trobant bé amb el meu cos.
Pensar en les persones que estimes
no és una ratllada, no és banal o insignificant.
Ho és tot.
És el que li dona el puto sentit a tot.
Ja.
Gràcies.
Encara no em crec que marxés sense dir adeu.
Ella ha de fer el seu camí i tu el teu.
Cadascú n'ha de recórrer un.
Ara què ets el puto Yoda o què?
Qui?
Puta mare. Deixa-ho estar.
Trobo a faltar el vaixell. Caminàvem menys.
També et queixaves menys.
T'explico la meva teoria d'El senyor dels anells?
- I tant. - D'acord. El senyor dels anells, no?
És una pel·li sobre un tio que s'obsessiona amb un anell…
- Ja sé què és El senyor dels anells. - Però el Yoda no.
- Va, explica'm la teva teoria. - D'acord. La Germandat, no?
Tots els hòbbits, els elfs, els nans i tothom
emprenen l'expedició i s'enfronten a orcs en batalles i aventures, i tot això, no?
- Sí. - Però, alhora, no paren de dir:
"Ai, que bé quan hàgim acabat el viatge i tot vagi bé, i ja no quedin més orcs."
- Ja. - Però…
sembla que lluitar contra els orcs i tenir aventures és el que els agrada.
És que, si els treus això,
en realitat no són ningú.
És que, en realitat, no volen desfer-se de l'anell,
perquè, si ho fan, se n'han de tornar a casa.
S'ha acabat la festa. El final feliç no ho és tant.
El Frodo ja no veu els col·legues.
És a la Comarca, assegut tot el dia pensant en les gràcies que feia el Guimli.
- Doncs ja no sé si he vist la pel·li. - Però saps el que vull dir, no?
És que, encara que una cosa sembli dolenta,
potser no ho és.
Potser els mals moments són els bons.
És una bona teoria.
Mira.
Merda.
Li han tret el cor.
- Porta l'Alice. - Nicky…
Porta-la.
Nigromància.
Obre't al descans, germà. Porta'ns el teu esperit.
Porta'ns el teu esperit, germà, i porta'ns-el ràpid.
Obre't al descans, germà. Porta'ns el teu esperit.
Porta'ns el teu esperit, germà, i porta'ns-el ràpid.
Què has fet?
El que calia.
Germà.
Què has sentit en la foscor?
Crits.
Plors.
Mal i por.
Això eres tu, germà.
I després?
Quan han arribat les ombres?
Què han dit?
Wolfhagen.
- És aquí? - Sí.
Doncs no ho sembla.
És la idea.
I com va la cosa?
És com una estació de tren.
Només has de trobar l'andana.
Ual·la, com mola.
On creus que són elles?
No es pot saber.
Però on creus tu?
Crec…
que no es pot saber.
En vols una?
Igualment, crec…
Això és normal?
Sí.
Collons.
Podem anar a qualsevol lloc?
Si hi ha una drecera, sí.
Els números del mapa es corresponen amb els d'aquí.
La Mercury és a l'onze.
La torre que hem vist a l'entrada.
Mira aquesta, és la de París.
Tornem al bar a fer un trago ràpid.
És temptador.
I això?
Ei, Nathan.
No surtis.
Hi donaré una ullada.
Estem intentant ajudar-vos.
Nathan, espera!
No m'havia atacat.
És la Jessica.
Vol…
- Vol… - Què?
- Vol… - Què? Què vol?
Vol fer-li mal
a l'Annalise.
No…
No aneu…
Que no anem a on?
Llop.
Jo…
Jo només volia fer-ho…
bé.
No.
Para.
Para ja.
Para ja! Ja està fet.
D'acord?
Ja està fet.
L'he mort.
Què intentava dir-nos?
Ha dit que la Jessica volia fer-li mal a l'Annalise.
Ha dit: "Annalise. No aneu. Llop."
Està en perill.
Sí. Llop…
- Potser es referia a ton pare. - No.
No es referia a ell.
Sí, es deia Vedella.
Era del germà de l'amic del meu germà.
Sí, i ja no el volien. El vaig bescanviar per un iPhone 8 vell,
perquè jo anava a comprar-me'n un de nou i ma mare es va tornar bogíssima
quan el vaig dur a casa.
El vaig ensenyar a posar-se dret i a menjar raïm,
i no sé ni si a les rates els agrada.
- I el vas rebentar? - Sí.
- RIP Vedella. - En pau descansi.
Què fas?
Però què fa?
Surti del cotxe.
Ceelia.
Parles francès?
- No com per robar-li el cotxe. - No! Però què fa?
Je ne regrette rien. El cotxe.
Va!
M'esteu robant.
- Perdó. - Com?
Arrenca.
Perdó.
Ho sentim!
Però com…? No m'ho puc creure.
Molt bé. Em sento fatal.
Si és el pitjor que acabes fent avui, sent-te afortunada.
Pren.
Truca a ton pare i treu-li on és.
No sé si puc.
Tu, sigues neutra
i treu-li on és.
- Hem d'omplir el dipòsit. - No tardeu.
Vigileu els camins!
Estem omplint el dipòsit. Cinc minuts.
Pare? Soc jo.
Annalise, on ets? Estàs bé?
Sí, vaig en un cotxe. Hem de parlar.
On ets tu?
Anant a un lloc segur. Ets amb el Kieran?
El Kieran? No. Estic amb…
Estic jo sola.
Has de venir on soc, la situació és perillosa.
Sí, això faré. Digues, on ets?
És un bastió Fairborn: Wolfhagen. Hi arribarem a la nit.
Wolfhagen? Què és…
Marxem!
Va, ràpid. He dit que marxem.
La Ceelia em va parlar d'aquest lloc, Wolfhagen.
És on mon pare…
És on va ser la Massacre de la Pau.
- El Kieran ha dit que està en perill. - No hi ha temps.
- És just aquí. - Només tenim un dia, ho entens?
Anirem amb la Mercury, aconseguirem la sang
i et salvarem la vida, i punt.
I si no val la pena salvar-me-la?
Per a mi sí que ho val.
Ja està. Gràcies.
I la drecera?
Aquí sota.
Puta mare.
A la de tres?
Eh, mira'm als ulls.
Tu pots, d'acord?
A vegades, els mals moments són els bons.
Te'n recordes?
Sí.
Perdona.
Desgraciat.
TRACTAMENT TÈRMIC
Que bé.
Per favor, que sigui que aquí.
Hòstia.
D'acord. Molt bé.
PROPIETAT PRIVADA PROHIBIT PASSAR
No devem ser lluny.
Hi arribarem al capvespre.
Què passa?
Hi ha dos Fairborn a prop.
Ves-hi.
En arribar, em deixaràs que hi parli abans que comencis a repartir punyades?
No ho sé.
Crec que m'escoltarà.
Puc raonar amb ell. Continuo sent la seva filla i ell, mon pare.
Hòstia puta!
Va, corre!
Hòstia puta!
- Hòstia! - Hòstia puta, Ceelia!
Annalise, condueix tu!
Ves-te'n!
Ves a la merda, Robin Hood, i la teva banda d'imbècils.
I la festa de benvinguda?
La parla és platejada. El silenci, daurat.
A la casa de l'or, els rellotges són de plom.
No pensaves ni saludar?
Així que…
On és?
No ha vingut.
Vaja, quina llàstima.
La necessita. Sense ella, morirà.
Vaig ser molt clara. Me l'havies de dur.
Deixa'm que li ho porti jo.
Ai, Gabriel.
Estàs embadalit.
On ha anat?
A Wolfhagen.
A Wolfhagen?
No sé si és el millor lloc on ser-hi ara mateix.
Pel que jo sé,
se n'hi està preparant una de bona.
Ja han posat l'olla al foc.
I quan el foc comença a cremar,
cal alimentar-lo.
Si no, s'apaga.
On és tothom?
Maeve.
Per favor.
Jo no volia fer-ho.
Jo vaig dir que la castiguéssim. Ens ho van manar.
No teníem alternativa.
Soul, potser…
Fes que vingui.
Dona'm un minut, si us plau.
Aoife?
Soul, va tot bé?
Hem sentit dir que els Blood han mogut fitxa. On sou vosaltres?
- A l'est del territori Ozanne. - I el fill del Marcus?
No el trobem. De moment.
- Quants sou? - En quedem vuit.
Vuit caçadors no és res. Els Blood us xafaran.
Els Blood no em fan por. Ja no.
- Que vinguin. - Prou.
- Que vingui. - Prou!
Hauríem de marxar.
Silenci!
Quina pena.
Tenia un potencial tan gran.
I ara, tot perdut.
Dona'm la sang i te'l portaré.
Ai, el meu estimat angelet Gabriel.
És tan difícil dir que no a tanta perfecció…
M'ho has d'explicar.
És per amor?
No!
Espera.
Ah, això?
No és res. Ja t'ho agafo jo.
Què estava…?
Te n'anaves al llit, colomet meu.
Has vingut des de molt lluny
i estàs molt cansat.
Gabriel.
Et trobo a faltar quan no hi ets.
Et quedaràs aquí un temps?
Així m'agrada, xiquet meu.
ELS INFANTS D'ULTRAMAR
Hola, Nathan.
Pare?
Annalise.
Què fas aquí?
Què vols dir?
- Em vas dir que vingués. - No!
No.
No hauries d'haver vingut.
Pare.
Ja hi ha arribat.
No hauries d'haver vingut.
Subtítols: Tòfol Cabeza Cáceres