NETFLIX-SARJA
AOIFE SOITTAA
Aoife?
Soul, onko kaikki hyvin?
Verinoidat ovat kuulemma liikkeellä.
Missä olette?
Ozannen reviiristä itään.
Entä Marcusin poika?
Kateissa.
Toistaiseksi.
Montako teitä on?
Kahdeksan jäljellä.
Ette pärjää pitkään. Verinoidat ovat tulossa.
En pelkää heitä.
En enää.
Antaa heidän tulla.
Antaa hänen tulla.
Pääsin Wolfhageniin.
Täällä on väkeä, aseita ja tarvikkeita.
Voimme auttaa.
Aivan.
Päättyköön tämä siihen, mistä alkoikin.
Houkuttelemme pelkurin esiin.
Tuntekoon, millaista on kuolla kaukana kotoa.
Et usko, että olen kyllin vahva häntä vastaan.
Tulet olemaan.
Lähdetkö etsimään häntä?
Tulen mukaan.
Se on vaarallista.
Älä sitten mene yksin.
Kaikki hyvin?
Missä Bjorn ja muut ovat?
Sidottuina vajaan.
Ovatko he elossa? -Tietenkin.
Entä vangit? Se poika, jolla oli lahjapäivä.
Hänen isoisänsä kuoli yrittäessään pakoon.
Ajattelin, että voisin muuttua häneksi voimallani.
Viimeistelisin seremonian.
Kannatti yrittää.
En tiedä, mitä teemme täällä enää.
Soulilla on erityiskäsky sinulle.
Sinun pitää jäljittää Annalise.
Tuoda takaisin.
Voit ottaa yhden pyöristä ja seurata jälkiä.
Menemme Wolfhageniin.
Tiedätkö, missä se on?
Tuo Annalise sinne mahdollisimman pian.
Missä Annalise on?
Annalise!
Turha vaiva.
Hän lähti Ceelian kanssa.
Mistä tiedät?
Näin heidän lähtevän.
Etkä estänyt tai herättänyt minua?
Koska tiesin, että lähtisit perään.
Entä sitten?
Täytät parissa päivässä 17.
Tiedämme, miten käy verinoidille, joiden lahjaseremonia jää kesken.
Kuule.
Hän halusi mennä. Se on hänen asiansa.
Minun asiani on yhä sinun kanssasi.
Hyvä on.
Hoidetaan homma.
Mitä teemme, kun näemme isäni?
Jututan häntä.
Yritän suostutella hänet takaisin neuvoston eteen.
Vaikka sitten väkisin.
Pystytkö siihen muka yksin?
En ole yksin.
Onhan minulla sinut.
Mitä mietit?
Se on sinusta typerää.
Kokeile.
Hyvä on.
Tuntuu -
kuin menettäisin jotain, mikä…
Ehkä en voi edes menettää sitä.
Pidän kiinni jostakin,
joka ei ehkä ole mitään.
Puhut Nathanista. -Niin.
Näette vielä.
Ei sitä voi tietää.
Ei niin.
Luulin aina, että päätyisimme lopulta yhteen.
Eikö olekin typerää?
Ei. -Hitto.
Olin 180-senttinen 13-vuotiaana.
Suurempi ja voimakkaampi kuin muut lapset ja opettajatkin.
Kyyristyin puhumaan muille,
skippasin lounaan, etten paisuisi.
Ja olin satavarma,
että viettäisin loppuelämäni yksin.
Mutta tuli miehiä ja naisia,
ystäviä ja rakastajia.
Ja ajan mittaan -
aloin asettua nahkoihini.
Rakkaiden miettiminen ei ole typerää, triviaalia tai hömppää.
Se on tärkeintä.
Se on tämän kaiken pointti.
Selvä.
Kiitti.
Käsittämätöntä, ettei hän hyvästellyt.
Hänellä on oma polkunsa, kuten on sinullakin.
Sitä pitkin kuljette.
Oletko nyt joku vitun Yoda?
Kuka?
Voi herranjestas. Unohda.
Kaipaan veneellä oloa.
Eipähän tarvitse kävellä.
Eikä valittaa.
Kerronko Sormusten herra -teoriani? -Toki.
Eli Taru sormusten -leffat -
kertovat pikkukaverista, jolla on pakkomielle sormuksesta…
Tiedän kyllä. -Muttet tiennyt Yodaa.
Sano nyt vain.
No, se porukka siinä.
Ne hobitit, haltiat, kääpiöt ja muut lähtevät matkaan ja lahtaavat örkkejä.
Koko ajan taistellaan ja seikkaillaan. -Niin.
He haaveilivat aina, että matka olisi ohi.
Kaikki olisi kivasti eikä örkkejäkään ole.
Niin.
Mutta örkkien kanssa taisteleminen ja seikkailut ovat suurinta huvia.
Ilman sitä he eivät ole mitään.
Eivät he oikeasti halua tuhota sormusta, koska sen jälkeen joutuu kotiin.
Hauskuus on ohi. Onnellinen loppu ei ole onnellinen.
Frodo ei saa hengailla kaveriporukalla.
Raukka vain runkkaa Konnussa ja miettii, mitä kaikkea Gimli sai tehdä.
En ehkä olekaan nähnyt sitä.
Mutta tajuat pointin.
Vaikka tilanne vaikuttaakin huonolta,
ehkä se ei olekaan.
Ehkä huonot ajat olivatkin hyviä.
Kelpo teoria.
Katso tuolla.
Helvetti.
Sydän on poistettu.
Hae Alice. -Nicky…
Hae hänet.
Henkien manaaja.
Antaudu levolle, veljeni, tuo takaisin henkesi.
Tuo takaisin henkesi, veljeni, ja tuo se kiireellä.
Antaudu levolle, veljeni, tuo takaisin henkesi.
Tuo takaisin henkesi, veljeni, ja tuo se kiireellä.
Mitä sinä teit?
Sen mikä oli pakko.
Veljeni.
Mitä kuulit pimeydessä?
Huutoa. Itkua.
Kipua ja pelkoa.
Se olit sinä, veljeni.
Entä sen jälkeen?
Kun varjot tulivat?
Mitä ne sanoivat?
Wolfhagen.
Tämäkö se on?
Joo.
Eipä ole hääppöinen.
Ei pidäkään.
Miten se toimii?
Ajattele sitä rautatieasemana. Pitää vain löytää oikea laituri.
No nyt on kova.
Missä luulet, että he ovat?
Ei voi tietää.
Kysyinkin, mitä luulet.
Luulen, ettei voi mitenkään tietää.
Haluatko?
Pakko sanoa…
Kuuluuko tuo asiaan?
Jep.
Jösses.
Voimmeko mennä minne vain?
Jos siellä on railo.
Numero siellä on sama kuin täällä.
Tuolla on Mercury, yksitoista.
Tornin ohitimme tulomatkalla.
Ja tässä. Pariisin railo.
Kipaistaanko nopsaan drinksuille?
Mieli tekisi.
Mikä tuo oli?
Hei, Nathan. Älä mene sinne.
Vilkaisen vain.
Yritän vain auttaa.
Nathan, odota!
Hän ei hyökännyt.
Se on Jessica.
Hän haluaa…
-Mitä?
Sano vain.
Hän haluaa satuttaa -
Annalisea.
Älkää…
Älkää menkö…
Menkö…
Älkää menkö minne?
Wolf.
Minä…
Halusin vain tehdä jotain hyvää.
Ei.
Eikä…
Lopeta heti.
Lopeta! Meni jo. Tajuatko?
Meni jo.
Tapoin hänet.
Mitä hän yritti sanoa?
Että Jessica haluaa Annalisen.
Hän sanoi: "Annalise, älkää menkö wolf."
Hän on pulassa.
Joo, susi…
Ehkä hän puhui isästäsi.
Ei.
Ei puhunut.
Joo, sen nimi oli Beef.
Se oli veljeni ystävän veljen…
Joo. He eivät halunneet sitä enää.
Joten vaihdoin sen iPhone kasiin.
Olin hankkimassa uutta luuria. Ja äiti sai raivokohtauksen,
kun toin sen kotiin.
Opetin sitä seisomaan ja syömään rypäleitä.
En tiennyt, että rotat pitävät niistä.
Sitten räjäytit sen?
Joo. -RIP Beef.
RIP Beef.
Mitä sinä teet?
Mitä nyt?
Ulos autosta.
Ceelia.
Puhutko ranskaa? -En tarpeeksi autovarkauteen.
Mitä helvettiä nyt?
Je ne regrette rien. Autosi.
Mennään.
Varkaat. -Sori.
Täh? -Aja.
Sori. Olemme pahoillamme!
Ei ole jumankauta totta.
Tuntuu kamalan syylliseltä.
Jos tuo oli pahinta tänään, olet onnekas.
Vittulainen.
Tässä.
Kysy, missä isäsi on.
En tiedä, pystynkö.
Pysyt vain asiassa.
Selvitä, missä hän on.
Pitää tankata.
Nopeasti sitten.
Vahtikaa tietä!
Tankki täyteen. Viisi minsaa.
Isä, minä täällä.
Annalise, missä olet? Oletko kunnossa?
Joo, olen tien päällä. Meidän pitää puhua.
Missä sinä olet?
Matkalla turvaan. Onko Kieran kanssasi?
Ei. Olen…
Olen yksikseni.
Tule tänne heti paikalla. Siellä on vaarallista.
Tulossa ollaan. Kerro, missä olet.
Fairbornin tukikohta, Wolfhagen.
Saavumme sinne illalla. -Wolfhagen? Mikä on…
Mennään!
Matka jatkuu.
Sanoin, että mennään.
Ceelia kertoi tästä paikasta, Wolfhagenista.
Siellä isäni…
Siellä rauhan verilöyly tapahtui.
Se on ansa. Annalisea pitää auttaa. -Ei ole aikaa.
Se on ihan lähellä. -Meillä on yksi päivä.
Menemme Mercuryn luo, jotta saat veresi.
Pelastamme henkesi, sen pituinen se.
Entä jos ei kannata?
Minusta kannattaa.
Ai, kiitti.
Missä railo on?
Tuolla noin.
Ei helvetti.
Kolmosella?
Hei, katso minua.
Pystyt siihen.
Joskus huonot ajat ovat hyviä aikoja.
Muistatko?
Joo.
Olen pahoillani.
Senkin idiootti.
13 LÄMPÖKÄSITTELY
Kiva.
Ole oikea, jooko.
Hemmetti.
Okei. Selvä.
YKSITYISALUE – EI LÄPIKULKUA
Alamme olla lähellä.
Saavumme ennen iltaa.
Mitä nyt?
Kaksi fairbornia. Ihan lähellä.
Menkää.
Saanko puhua perillä ensin?
Ennen kuin alat mätkiä porukkaa.
Enpä tiedä.
Hän kuuntelee minua.
Puhun hänelle järkeä. Olen kuitenkin isäni tytär.
Voi herranjumala!
Herranjumala!
Mene. Äkkiä.
Voi luoja!
Apua! Ceelia!
Annalise, aja! Mene!
Haista paska, Robin Hood ja iloiset vittupäät.
Missä tervetulokomitea?
Puhe on hopeaa, vaitiolo kultaa.
Kultaisessa talossa on lyijykellot.
Tuletko tervehtimättä?
Joten…
Missä hän on?
Ei tullut.
Voi, onpa harmi.
Hän tarvitsee sitä tai kuolee.
Sanoin selvästi, että hänet piti tuoda tänne.
Vien sen hänelle.
Voi, Gabriel.
Olet ihastunut.
Minne hän meni?
Wolfhageniin.
Wolfhageniin?
Sinne tuskin kannattaa mennä juuri nyt.
Ymmärtääkseni -
ilmassa on kaikenlaista harmia.
Tulet ovat alkaneet palaa.
Ja kun tulet palavat, niitä pitää ruokkia.
Etteivät ne sammu.
Missä kaikki ovat?
Maeve.
Ole kiltti. En halunnut tehdä sitä.
Olisin vain rankaissut häntä. Saimme käskyn.
Ei ollut vaihtoehtoa.
Soul, ehkä meidän pitäisi…
Pyydä hänet tänne.
Ihan pikku hetki, jooko.
SOITETAAN SOULILLE
Aoife?
Soul? Onko kaikki hyvin?
Verinoidat ovat kuulemma liikkeellä. Missä olette?
Ozannen reviiristä itään. -Entä Marcusin poika?
Kateissa. Toistaiseksi.
Montako teitä on? -Kahdeksan jäljellä.
Ette pärjää pitkään. Verinoidat ovat tulossa.
En pelkää heitä.
En enää. Antaa heidän tulla.
Riittää.
Antaa hänen tulla. -Riittää!
Häivytään täältä.
Vaiti!
Mikä sääli.
Poika oli niin täynnä potentiaalia.
Kaikki menee hukkaan.
Anna veri, niin tuon hänet tänne.
Voi, armas enkelini Gabriel.
Vaikea sanoa ei noin täydelliselle.
Kerro minulle.
Onko se rakkautta?
Ei!
Hetkinen.
Hetkinen…
Ai niin se. Ei se ole mikään. Voin ottaa sen.
Mitä olinkaan…
Olit käymässä nukkumaan, puluseni.
Kuljit niin pitkän matkan.
Ja olet kovin väsynyt.
Gabriel.
Kaipaan sinua, kun olet poissa.
Lupaatko jäädä hetkeksi?
Niin sitä pitää, poikani.
LAPSET VIERAASTA MAASTA
Hei, Nathan.
Isä?
Annalise.
Mitä teet täällä?
Miten niin? Itse käskit tulla… -Ei!
Ei.
Et olisi tullut.
Isä?
Hän on täällä.
Et olisi tullut.
Tekstitys: Katariina Uusitupa