‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- שיחה נכנסת: איפה -‬
‫איפה?‬
‫סול.‬
‫הכול בסדר?‬
‫שמענו שמכשפי הדם בתנועה.‬
‫איפה אתם?‬
‫מזרחית לשטח האוזאן.‬
‫והבן של מרכוס?‬
‫הוא אבד.‬
‫בינתיים.‬
‫כמה אתם?‬
‫שמונה נותרו.‬
‫שמונה ציידים? לא תשרדו לאורך זמן.‬ ‫מכשפי הדם יחפשו אתכם.‬
‫הם לא מפחידים אותי.‬
‫כבר לא.‬
‫שיבואו.‬
‫שיבוא.‬
‫הגעתי לוולפהאגן.‬
‫אנחנו כאן בהמונינו, עם נשק ואספקה.‬
‫אנחנו יכולים לעזור לכם.‬
‫כן.‬
‫שזה ייגמר במקום בו זה התחיל.‬
‫נפתה את הפחדן לצאת מהמחבוא שלו.‬
‫שירגיש איך זה למות הרחק מהבית.‬
‫את חושבת שאני לא מספיק חזק‬ ‫בשביל להתמודד איתו.‬
‫אני חושבת שתהיה מספיק חזק.‬
‫את הולכת לחפש אותו, נכון?‬
‫אני באה איתך.‬
‫זה יהיה מסוכן.‬
‫אז לא כדאי שתלכי לבדך.‬
‫אתה בסדר?‬
‫איפה ביורן והאחרים?‬
‫קשורים באחד המחסנים.‬
‫הם בחיים?‬
‫כן, ברור.‬
‫מה לגבי השבויים?‬ ‫הבחור שהיה לו יום נתינה?‬
‫סבא שלו נהרג כשניסה לברוח.‬
‫חשבתי שאולי אם אשתמש בכוח שלי,‬ ‫אוכל להפוך להיות הוא.‬
‫להשלים את הטקס איכשהו.‬
‫זה היה שווה ניסיון.‬
‫אני כבר לא יודע מה אנחנו עושים פה.‬
‫לסול יש פקודות נפרדות בשבילך.‬
‫הוא רוצה שתעקוב אחרי אנליס.‬
‫שתחזיר אותה.‬
‫קח את אחד האופנועים. תעלה על עקבותיה.‬
‫אנחנו נוסעים לוולפהאגן.‬
‫אתה יודע איפה זה?‬
‫תחזיר את אנליס.‬
‫הכי מהר שאתה יכול.‬
‫איפה אנליס?‬
‫אנליס!‬
‫אתה מתאמץ סתם.‬
‫היא הלכה עם סיליה.‬
‫מאיפה לך?‬
‫ראיתי אותן יוצאות.‬
‫ולא ניסית לעצור אותן? לא הערת אותי?‬
‫לא הערתי אותך כי ידעתי שתרצה ללכת אחריה.‬
‫ו…?‬ ‫-ו…‬
‫בעוד יומיים תגיע לגיל 17,‬
‫וראינו מה קורה למכשפי דם‬ ‫שלא משלימים את טקסי הנתינה שלהם, נכון?‬
‫תראה,‬
‫היא רצתה ללכת.‬
‫זה עניינה.‬
‫ענייני הוא עדיין כאן, איתך.‬
‫אוקיי.‬
‫אז בוא נעשה את זה.‬
‫מה נעשה כשנראה את אבא שלי?‬
‫אני אדבר איתו.‬
‫אנסה להחזיר אותו למועצת הפיירבורן.‬
‫בכוח, אם אצטרך.‬
‫את חושבת שתוכלי לעשות את זה לבדך?‬
‫אני לא לבדי.‬
‫יש לי אותך.‬
‫מה מטריד אותך?‬
‫זה יישמע לך טיפשי.‬
‫נסי אותי.‬
‫טוב.‬
‫אני פשוט מרגישה כאילו…‬
‫אני מאבדת משהו ש…‬
‫שהוא בכלל לא שלי כדי לאבד.‬
‫כאילו אני נאחזת במשהו‬
‫שאולי הוא בכלל לא משהו.‬
‫את מדברת על ניית׳ן.‬ ‫-כן.‬
‫נראה אותו שוב.‬
‫את לא יודעת את זה בוודאות.‬
‫לא, אני לא יודעת.‬
‫תמיד חשבתי שבסוף, נהיה אני והוא.‬
‫זה כזה מטופש.‬
‫לא.‬
‫הגעתי לגובה מטר שמונים בגיל 13.‬
‫גדולה וחזקה יותר מכל הילדים,‬
‫וגם מרוב המורים.‬
‫הייתי משתופפת כדי לדבר לאנשים,‬
‫מדלגת על ארוחות כדי לא לעלות במשקל…‬
‫והייתי בטוחה,‬
‫בטוחה,‬
‫שאבלה את שארית חיי לבדי.‬
‫אבל היו גברים ונשים,‬
‫חברים ואוהבים,‬
‫ועם הזמן…‬
‫התחלתי להרגיש בנוח בעור שלי.‬
‫לחשוב על האנשים שאת אוהבת‬
‫זה לא טיפשי, זה לא טריוויאלי,‬ ‫זאת לא הסחת דעת.‬
‫זה כל העניין.‬
‫זאת בדיוק כל הפואנטה של הכול.‬
‫אוקיי.‬
‫תודה.‬
‫אני לא מאמין שהיא עזבה בלי להגיד שלום.‬
‫יש לה את השביל שלה, ולך יש את שלך.‬
‫כל אחד צריך ללכת בשביל שלו.‬
‫מה נהיית לי יודה פתאום?‬
‫מי?‬
‫אלוהים אדירים… אל תדאג.‬
‫אני מתגעגע לשיט בסירה.‬
‫פחות הליכה ברגל.‬
‫גם פחות תלונות.‬
‫רוצה לשמוע תאוריה על שר הטבעות?‬
‫בטח.‬ ‫-טוב, אז…‬
‫שר הטבעות, כן?‬
‫סדרת סרטים על קטנצ׳יק אחד‬ ‫שיש לו אובססיה לאיזו טבעת.‬
‫אני יודע מה זה שר הטבעות.‬
‫לא ידעת מי זה יודה.‬
‫פשוט תגיד לי מה התאוריה.‬ ‫-טוב…‬
‫האחווה, נכון?‬
‫ההוביטים, והאלף, והגמדים, כולם…‬
‫הם יוצאים למסע גדול,‬ ‫ונכנסים לקרבות פסיכיים עם אורקים,‬
‫קרבות והרפתקאות וזה, נכון?‬
‫כן.‬
‫וכל הזמן הזה הם אומרים,‬
‫״איזה כיף יהיה כשנסיים את המסע,‬ ‫והכול יהיה נחמד ולא נצטרך להילחם באורקים.״‬
‫נכון.‬
‫אבל נראה שלהילחם באורקים,‬
‫ולצאת להרפתקאות,‬ ‫זה מה שהם אוהבים לעשות. כאילו…‬
‫אם תיקח מהם את כל זה,‬ ‫הם סתם אפסים בעצם. כאילו…‬
‫הם לא באמת רוצים להשליך את הטבעת,‬ ‫כי אחרי זה, הם יצטרכו לחזור הביתה.‬
‫כל הכיף נגמר. הסוף הטוב לא כזה טוב.‬
‫פרודו כבר לא יוכל לבלות עם החברים שלו.‬
‫הוא סתם יושב ועושה ביד בפלך,‬
‫וחושב על הדברים המצחיקים שגימלי היה עושה.‬
‫בעצם אני לא בטוח שראיתי את הסרט הזה.‬
‫אבל אתה מבין אותי, נכון?‬
‫כאילו… גם כשמשהו נראה רע בזמן אמת,‬
‫אולי הוא לא כזה רע.‬
‫אולי הזמנים הרעים הם בעצם הזמנים הטובים.‬
‫זאת תאוריה טובה.‬
‫תראו.‬
‫חרא.‬
‫הלב נלקח ממקומו.‬
‫קרא לאליס.‬ ‫-ניקי…‬
‫קרא לה.‬
‫בעל אוב.‬
‫היפתח אל המנוחה, אחי.‬ ‫הבא לנו את רוחך.‬
‫הבא לנו את רוחך, אחי, ומהר.‬
‫היפתח אל המנוחה, אחי.‬ ‫הבא לנו את רוחך.‬
‫הבא לנו את רוחך, אחי, ומהר.‬
‫מה עשית?‬
‫את מה שצריך.‬
‫אחי.‬
‫מה שמעת בחשיכה?‬
‫צרחות.‬
‫בכי.‬
‫כאב ופחד.‬
‫זה היית אתה, אחי.‬
‫ואחרי זה?‬
‫כשהצללים באו?‬
‫מה הם אמרו?‬
‫וולפהאגן.‬
‫זה המקום?‬
‫כן.‬
‫לא נראה מי יודע מה.‬
‫זאת הפואנטה.‬
‫אז איך זה עובד?‬
‫תחשוב שזאת תחנת רכבת.‬
‫אנחנו רק צריכים למצוא את הרציף שלנו.‬
‫על זה אני מדבר!‬
‫איפה אנליס וסיליה, לדעתך?‬
‫אין דרך לדעת.‬
‫אני רק שואל אותך מה אתה חושב.‬
‫אני חושב ש…‬
‫אין דרך לדעת.‬
‫רוצה אחת?‬
‫נראה לי ש…‬
‫זה אמור לקרות?‬
‫כן.‬
‫ג׳יזס…‬
‫אז אפשר לנסוע לכל מקום בעולם?‬
‫אם יש שם חתך, כן.‬
‫המספר שם תואם את המספר כאן.‬
‫הנה מרקורי. 11.‬
‫המגדל שעברנו בדרך פנימה.‬
‫ותראה, הנה זה שבפריז.‬
‫שנחזור לבר לדרינק זריז?‬
‫זה מפתה.‬
‫מה זה?‬
‫היי, ניית׳ן.‬
‫אל תצא לשם.‬
‫אני אציץ.‬
‫אנחנו מנסים לעזור לך.‬
‫ניית׳ן, חכה!‬
‫הוא לא תקף אותי.‬
‫זאת ג׳סיקה.‬
‫היא רוצה…‬
‫-מה?‬
‫מה? מה היא רוצה?‬
‫היא רוצה לפגוע‬
‫באנליס.‬
‫אל…‬
‫אל תלכו…‬
‫״אל תלכו״? לאן?‬
‫וולף.‬
‫רק רציתי לעשות משהו…‬
‫טוב.‬
‫לא…‬
‫תפסיק.‬
‫תפסיק, טוב? תפסיק.‬
‫תפסיק! זה נעשה. בסדר?‬
‫זה נעשה.‬
‫הרגתי אותו.‬
‫מה הוא ניסה להגיד?‬
‫הוא אמר שג׳סיקה רצתה את אנליס.‬
‫הוא אמר ״אנליס, אל תלכו לוולף״.‬
‫היא בצרה.‬
‫כן, וולף…‬
‫אולי הוא התכוון לאבא שלך.‬
‫לא.‬
‫כן. קראו לו ״ביף״.‬
‫והוא היה של אח של חבר של… אח שלי?‬
‫כן, והם כבר לא רצו אותו,‬
‫אז החלפתי אותו תמורת אייפון 8 ישן,‬ ‫כי עמדתי לקבל אחד חדש,‬
‫ואימא שלי השתגעה לגמרי כשהבאתי אותו הביתה.‬
‫לימדתי אותו לעמוד על שתיים ולאכול ענבים.‬
‫בכלל לא ידעתי שעכברושים אוהבים ענבים.‬
‫ואז פוצצת אותו.‬
‫כן.‬ ‫-ביף ז״ל.‬
‫ביף ז״ל.‬
‫מה את עושה?‬
‫צאי מהרכב.‬
‫סיליה…‬
‫את מדברת צרפתית?‬ ‫-לא מספיק כדי לשדוד מישהי.‬
‫לא! מה את עושה?‬
‫״ז׳ה נה רגרטה ריין.״ המכונית שלך.‬
‫קדימה!‬
‫גנבות!‬ ‫-סליחה.‬
‫סליחה.‬ ‫-מה?‬
‫סעי. סליחה!‬
‫מצטערות!‬
‫לא, זה לא ייאמן.‬
‫טוב… יש לי רגשות אשם.‬
‫אם זה הדבר הכי גרוע שתעשי היום,‬ ‫יש לך מזל.‬
‫קחי.‬
‫תתקשרי לאבא שלך ותבררי איפה הוא.‬
‫אני לא בטוחה שאני מסוגלת.‬
‫תהיי ניטרלית.‬
‫פשוט תבררי איפה הוא.‬
‫צריך לתדלק.‬
‫תעשה את זה זריז.‬
‫שימו עין על הכביש!‬
‫תדלוק. חמש דקות.‬
‫אבא? זאת אני.‬
‫אנליס, איפה את? את בסדר?‬
‫כן, אני בדרכים. אנחנו צריכים לדבר.‬
‫איפה אתה?‬
‫בדרך למקום בטוח. קירן איתך?‬
‫קירן? לא, אני עם…‬
‫לא, אני לבדי.‬
‫אני צריך שתגיעי אליי מיד.‬ ‫המצב שם לא בטוח.‬
‫כן, אבוא. תגיד לי איפה אתה.‬
‫במאחז של פיירבורן בשם וולפהאגן.‬
‫נגיע לשם הערב.‬
‫וולפהאגן? מה…‬
‫קדימה.‬
‫נועו.‬ ‫-קדימה.‬
‫סיליה סיפרה לי על המקום הזה. וולפהאגן.‬
‫שם אבא שלי…‬
‫שם קרה טבח השלום.‬
‫קירן אמר שמסוכן שם. חייבים לעזור לה.‬ ‫-אין זמן, ניית׳ן.‬
‫זה ממש שם.‬ ‫-יש לנו יום אחד, טוב?‬
‫אז נגיע למרקורי, נשיג לך את הדם שלך‬ ‫ונציל את חייך, וזה סופי.‬
‫ואם לא שווה להציל אותם?‬
‫מבחינתי שווה.‬
‫תודה.‬
‫איפה החתך?‬
‫הוא שם.‬
‫לעזאזל.‬
‫בשלוש?‬
‫היי, תסתכל עליי.‬
‫אתה מסוגל לעשות את זה, בסדר?‬
‫לפעמים הזמנים הרעים הם הזמנים הטובים.‬
‫זוכר?‬
‫כן.‬
‫סליחה.‬
‫מטומטם.‬
‫- 13 וולפהאגן -‬
‫יופי.‬
‫הלוואי שזה זה…‬
‫שיט!‬
‫טוב. בסדר.‬
‫- שטח פרטי‬ ‫הכניסה אסורה -‬
‫אנחנו בטח קרובים.‬
‫נהיה שם לפני השקיעה.‬
‫מה?‬
‫בני פיירבורן. שניים. קרובים.‬
‫לכו.‬
‫כשנגיע, תני לי לדבר איתו ראשונה?‬
‫לפני שתתחילי להרביץ לאנשים.‬
‫לא יודעת.‬
‫אני חושבת שהוא יקשיב לי.‬
‫אני יכולה לדבר איתו בהיגיון.‬ ‫מה שלא יקרה, אני הבת שלו והוא אבא שלי.‬
‫אלוהים!‬
‫קדימה!‬ ‫-מהר!‬
‫אלוהים!‬ ‫-אלוהים!‬
‫אלוהים! סיליה!‬
‫אנליס, סעי!‬
‫לך תזדיין,‬ ‫רובין הוד וחבורת המניאקים העליזים.‬
‫אין קבלת פנים?‬
‫דיבור שווה כסף, שתיקה שווה זהב.‬
‫בבית מזהב, השעונים מעופרת.‬
‫לא התכוונת להגיד שלום?‬
‫ובכן…‬
‫איפה הוא?‬
‫הוא לא בא.‬
‫כמה חבל.‬
‫הוא זקוק לזה. אחרת הוא ימות.‬
‫אבל הבהרתי שצריך להביא אותו אליי.‬
‫תני לי לקחת אותך אליו.‬
‫גבריאל…‬
‫אתה מאוהב!‬
‫לאן הוא הגיע?‬
‫וולפהאגן.‬
‫וולפהאגן?‬
‫לא כדאי לאף אחד להיות שם כרגע.‬
‫ממה שהבנתי,‬
‫מתבשלות שם צרות.‬
‫הלהבות החלו לבעור.‬
‫וכשהלהבות האלה מתחילות לבעור,‬
‫יש להזין אותן.‬
‫פן יכבו.‬
‫איפה כולם?‬
‫מייב.‬
‫בבקשה.‬
‫לא רציתי לעשות את זה.‬
‫הצעתי שרק נעניש אותה. הורו לנו.‬
‫לא הייתה לנו ברירה.‬
‫סול, אולי כדאי ש…‬
‫תביאי אותו הנה.‬
‫תן לי רגע. בבקשה.‬
‫- סול -‬
‫איפה?‬
‫סול? הכול בסדר?‬
‫שמענו שמכשפי הדם בתנועה. איפה אתם?‬
‫מזרחית לשטח האוזאן.‬
‫והבן של מרכוס?‬
‫הוא אבד. בינתיים.‬
‫כמה אתם?‬ ‫-שמונה נותרו.‬
‫שמונה ציידים? לא תשרדו לאורך זמן.‬ ‫מכשפי הדם יחפשו אתכם.‬
‫הם לא מפחידים אותי.‬
‫כבר לא. שיבואו.‬
‫מספיק.‬
‫שיבוא.‬ ‫-מספיק!‬
‫כדאי שנלך מפה.‬
‫שקט!‬
‫כמה חבל.‬
‫היה לו כל כך הרבה פוטנציאל.‬
‫עכשיו כולו אבד.‬
‫תני לי את הדם, ואוכל להחזיר אותו הנה.‬
‫אוי, מלאך יקר שלי, גבריאל…‬
‫קשה לסרב לשלמות שכזאת.‬
‫אתה חייב לספר לי.‬
‫זו אהבה?‬
‫לא!‬
‫רגע.‬
‫אה, זה…‬
‫זה שום דבר. אני אקח את זה.‬
‫- ברן -‬
‫מה…?‬
‫עמדת ללכת לישון, מתוק שלי.‬
‫עשית כזאת דרך ארוכה.‬
‫ואתה עייף כל כך.‬
‫גבריאל.‬
‫אני מתגעגעת אליך כל כך כשאתה לא כאן.‬
‫תבטיח להישאר קצת?‬
‫ילד יפה שלי.‬
‫- ילדים של אם אחרת -‬
‫שלום, ניית׳ן.‬
‫אבא?‬
‫אנליס.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫מה זאת אומרת? אמרת לי לבוא.‬ ‫-לא!‬
‫לא.‬
‫לא היית צריכה לבוא.‬
‫אבא?‬
‫הוא הגיע.‬
‫לא היית צריכה לבוא.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬