СЕРІАЛ NETFLIX
ВИКЛИК ЕЙФЕ
Ейфе?
Соле, усе гаразд?
Ми чули, кревні заворушилися.
Де ти?
На схід від території Озанн.
А хлопець Маркуса?
Ми його загубили.
Поки що.
Скільки вас там?
Залишилося вісім.
Ви довго не протримаєтеся. Кревні прийдуть за вами.
Вони мене не лякають.
Більше ні.
Нехай приходять.
Нехай він прийде.
Я прибула у Вулфхаґен.
У нас тут є люди, зброя й припаси.
Ми можемо вам допомогти.
Так.
Закінчімо це там, де все почалося.
Ми виманимо цього боягуза,
і він дізнається, як це померти далеко від дому.
Ти не вважаєш мене достатньо сильним, щоб битися з ним.
Але ти станеш.
Хочеш його знайти, так?
Я йду з тобою.
Це небезпечно.
Тоді не варто йти самій.
Як ти?
Де Бйорн та інші?
Зв'язані в одному із сараїв.
Вони живі?
Так, звісно.
А як же полонені? Той хлопець, у якого був день дарування.
Його діда вбили під час спроби втечі.
Я подумала, якщо використаю силу, можливо, я стану ним.
Завершу якось церемонію.
Варто було спробувати.
Я вже не знаю, що ми тут робимо.
У Сола для тебе є окремі вказівки.
Він хоче, щоб ти вистежив Анналіз.
Поверни її.
Можеш брати один із мотоциклів. Візьми слід.
Ми їдемо у Вулфхаґен.
Знаєш, де це?
Привези Анналіз туди якнайшвидше.
Де Анналіз?
Анналіз!
Ти дарма надриваєш горло.
Вона пішла із Сілією.
Звідки ти знаєш?
Я їх бачив.
І ти її не зупинив? Не розбудив мене?
Я тебе не розбудив, бо знав, що ти підеш за нею.
І?
За два дні тобі виповнюється 17,
а ми бачили, що буває,
коли відьма не завершить церемонії дарування.
Слухай.
Вона хотіла піти. Це її справа.
Моя справа — супроводити тебе.
Гаразд.
Тоді зробімо це.
Що робитимемо, коли побачимо тата?
Я поговорю з ним.
Я спробую повернути його до Ради відьом за правом.
Силою, якщо доведеться.
Думаєш, зможеш зробити це все сама?
Я не сама, адже так?
У мене є ти.
Про що ти думаєш?
Ти скажеш, що це дурість.
Перевіримо?
Гаразд.
Таке враження,
що я щось втрачаю,
не знаю, можливо, воно навіть не моє.
Ніби я тримаюся за щось,
чого, можливо, навіть не існує.
-Ти говориш про Нейтана. -Так.
Ми ще його побачимо.
Ти цього точно не знаєш.
Ні, не знаю.
Я завжди думала, що врешті-решт буду з ним.
Це так тупо, правда?
Ні.
У 13 років я була 1,80 на зріст.
Більшою й сильнішою за всіх дітей і більшість вчителів.
Я горбилася, розмовляючи з іншими,
пропускала обід, щоб не набрати ваги.
Я була впевнена,
що проведу решту життя сама.
Але в мене були чоловіки й жінки,
друзі й коханці,
і з часом…
я почала добре почуватися у власній шкірі.
Думати про людей, яких любиш,
це не тупо, не банально, це не відволікання.
У цьому суть.
У цьому, у біса, вся суть.
Гаразд.
Дякую.
Не віриться, що вона не попрощалася.
У неї свій шлях, у тебе свій.
Вам треба йти своїми дорогами.
Ти що, бісів Йода абощо?
Хто?
Господи. Не зважай.
Я сумую за човном.
Менше треба ходити.
І менше скарг.
-Послухаєш мою теорію «Володаря перснів»? -Авжеж.
Отже, «Володар перснів», так?
Це ті фільми про цього малого, одержимого перснем.
-Я знаю. -Ти не знав, хто такий Йода.
Розказуй.
-Гаразд, братство, так? -Ага.
Гобіти, ельфи, гноми й всі решта
відправляються на пошуки й вступають в бійки з орками,
і там є битви, пригоди й таке інше?
Так.
Увесь час вони кажуть:
«Як буде чудово, коли закінчиться ця подорож,
і все буде гаразд, і не залишиться жодного орка».
Так.
Але видається, що боротьба з орками
й пригоди – це те, що вони люблять.
Якщо забрати все це, вони ніхто.
Вони не дуже хочуть викидати перстень,
бо щойно вони це зроблять, треба додому.
Розваги скінчилися. Щасливий кінець не такий вже й щасливий.
Фродо більше не тусується з друзяками.
Він дрочить у Ширі,
згадуючи веселі витівки Ґімлі.
Не впевнений, що бачив цей фільм.
Але ж ти розумієш мою думку?
Навіть якщо щось здається поганим у певний момент,
можливо, це не так.
Може, погані часи були насправді хорошими.
Хороша теорія.
Дивіться.
Чорт.
Серце вийнято.
-Приведи Аліс. -Нікі…
Приведи її.
Некромант.
Скоро спочинеш, мій брате, повернися на мить.
Повернися на мить, мій брате, час твій швидко збіжить.
Скоро спочинеш, мій брате, повернися на мить.
Повернися на мить, мій брате, час твій швидко збіжить.
Що ти накоїв?
Те, що було необхідно.
Брате.
Що ти чув у темряві?
Крики. Плач.
Біль і страх.
Це був ти, брате.
А що потім?
Коли з'явилися тіні?
Що вони казали?
Вулфхаґен.
Це тут?
Так.
На вигляд не дуже.
У цьому й суть.
І як це працює?
Думай про це, як про залізничну станцію. Треба знайти нашу платформу.
Зовсім інша розмова.
Як гадаєш, де Анналіз і Сілія?
Звідки мені знати?
Я просто питаю твою думку.
Думаю, ми не можемо цього знати.
Хочеш?
Маю зізнатися…
Так має бути?
Ага.
Господи.
-Можна помандрувати куди завгодно? -Якщо там є портал, так.
Номери там відповідають номерам тут.
Там є Меркурі. Одинадцять.
Вежа, яку ми проходили дорогою сюди.
І дивися сюди. Це в Париж.
Може, швиденько повернемося в бар й хильнемо?
Спокусливо.
Що там?
Гей, Нейтане. Не йди туди.
Я лише подивлюся.
Я намагаюся вам допомогти.
Нейтане, чекай!
Він не нападав на мене.
Це Джессіка.
Вона хоче…
-Вона хоче… -Чого?
Що? Що це?
Вона хоче нашкодити
Анналіз.
Не…
Не йдіть…
«Не йдіть»? Куди не йти?
«Wolf».
Я…
Я просто хотів зробити щось хороше.
Ні.
Припини. Припини це.
Припини! Справу зроблено. Гаразд?
Справу зроблено.
Я його вбив.
Що він хотів сказати?
Він сказав, Джессіка хоче Анналіз.
Він сказав: «Анналіз, не йди до вовка».
Вона в біді.
Так, вовка…
-Може, він говорив про твого батька. -Ні.
Не про нього.
Це був він. Його звали Туша.
І він був брата друга мого брата.
Вони більше його не хотіли, тож я виміняла його на свій старий айфон,
бо мені мали купити новий, і мама оскаженіла, коли я його принесла.
Я навчила його стояти на двох ногах і їсти виноград.
Не знала, що щури люблять виноград.
А потім ти його розірвала?
-Так. -Спочивай у мирі, Тушо.
Спочивай у мирі, Тушо.
Що ти робиш?
Геть із машини.
Сіліє.
-Знаєш французьку? -Недостатньо, щоб когось викрасти.
Ні. Якого біса ти робиш?
«Je ne regrette rien». Твоя машина.
Їдьмо.
-Це крадіж. -Вибач.
Що?
Уперед.
Вибач. Нам шкода!
На тобі. Це просто неймовірно.
Гаразд, я почуваюся винною.
Якщо це найгірше, що ти зробила сьогодні, тобі пощастило.
Тримай.
Дзвони татові. Дізнайся, де він.
Не знаю, чи зможу.
Просто зберігай спокій.
Дізнайся, де він.
Треба дозаправитися.
Тільки швидко.
Стежте за дорогою!
Заправляй. П'ять хвилин.
Тату, це я.
Анналіз, де ти? З тобою все добре?
Так. Я в дорозі. Нам треба поговорити.
Де ти?
Їду в безпечне місце. Кіран з тобою?
Кіран, ні. Я з… Я одна.
Ти маєш приїхати негайно. Усюди чигає небезпека.
Так. Я їду. Скажи мені, де ти.
У нашій твердині, у Вулфхаґені.
-Ми будемо там до вечора. -Вулфхаґен? Що…
Їдьмо!
Рухайся далі. Я сказав, їдьмо.
Сілія розповіла мені про це місце, Вулфхаґен. Там мій батько…
Це там сталася Мирна бійня.
Вона прямує в пастку. Треба їхати.
-У нас немає часу. -Це ось там.
У нас один день. Гаразд?
Тож ми підемо до Меркурі, дістанемо тобі кров
і врятуємо твоє життя. Вирішено.
А якщо воно не вартує того?
Як на мене, вартує.
Є. Молодець.
Де портал?
Він ось там.
Чорт забирай.
На три?
Гей, поглянь на мене.
Ти зможеш, гаразд?
Іноді погані часи — це хороші часи.
Пам'ятаєш?
Так.
Вибач.
Дурбецало.
13 ВУЛФХАҐЕН
13 ТЕРМІЧНА ОБРОБКА
Чудово.
Щоб це було воно.
Чорт.
Добре. Гаразд.
ПРИВАТНА ВЛАСНІСТЬ ПРОХІД ЗАБОРОНЕНО
Це вже має бути близько.
Ми будемо там до ночі.
Що там?
Дві відьми за правом. Близько.
Уперед.
Коли приїдемо, дай мені з ним поговорити?
Перш ніж почнеш гамселити людей.
Не знаю.
Думаю, він мене послухає.
Я можу його переконати.
Я досі його донька. Він досі мій тато.
Боже мій!
Уперед. Швидко.
Боже мій!
О боже!
Боже мій! Сіліє!
Анналіз, їдь! Уперед!
Іди ти, Робіне Гуд і твої кляті товариші.
Де вітальна вечірка?
Слово — срібло, мовчання — золото.
Тіло в золоті, а душа в мерзоті.
Не захотів привітатися?
Що ж…
Де він?
Він не прийшов.
Дуже шкода.
Йому це потрібно. Інакше він помре.
Я чітко сказала, що його треба привести до мене.
Дозволь я віднесу йому.
О, Ґабріелю.
Ти втелющився.
Куди він пішов?
У Вулфхаґен.
Вулфхаґен?
Нікому б не порадила зараз це місце.
Наскільки я розумію,
попереду багато прикростей.
Вогнища щойно зайнялися.
І коли вони починають горіти, їх треба чимось годувати.
Інакше вони згаснуть.
Де всі?
Мейв.
Будь ласка. Я не хотіла цього робити.
Я сказала, що її треба лише покарати. Це був наказ.
У нас не було вибору.
Соле, може нам…
Приведи його сюди.
Дай мені хвилинку, будь ласка.
Ейфе?
Соле? Усе гаразд?
Ми чули, що кревні заворушилися. Де ти?
На схід від території Озанн.
А хлопець Маркуса?
Ми його втратили. Поки що.
-Скільки вас там? -Залишилося вісім.
Ви довго не протримаєтеся. Кревні прийдуть за вами.
Кревні мене не лякають.
Більше ні. Нехай приходять.
-Досить. Досить! -Нехай він прийде.
Треба забиратися.
Тихо!
Дуже шкода.
У нього стільки потенціалу.
Тепер усе втрачено.
Дай мені кров, і я приведу його сюди.
Мій любий янголе Ґабріелю.
Так важко сказати ні такій досконалості.
Скажи мені.
Це кохання?
Ні!
Чекай.
О, це… Дурниці. Я заберу це в тебе.
БЕРН
Що я робив…
Ти збирався поспати, голубчику.
Ти пройшов такий довгий шлях.
І ти дуже втомився.
Ґабріелю.
Я так сумую за тобою, коли тебе нема.
Пообіцяєш залишитися на якийсь час?
Це мій вродливий хлопчик.
«ДІТИ З-ЗА МОРЯ»
Привіт, Нейтане.
Тату?
Анналіз.
Що ти тут робиш?
-Ти про що? Ти сказав мені прийти. -Ні!
Ні.
Не треба було приходити.
Тату?
Він тут.
Не треба було приходити.
Переклад субтитрів: Людмила Речич