EN NETFLIX-SERIE
Vi kom, för vi hade ingen annanstans att ta vägen.
Vad kan han göra?
Laga mat och städa. Han är en bra pojke.
Vad kan han göra?
Han kan nog bli alkemist.
-Jag har en alkemist. -Han blir en enastående häxa.
Det säger varje mor om sitt barn.
-Hur många av er dödade Fairborn-häxorna? -Alla utom fem.
-Vart tar ni vägen nu? -Vi försöker nå vår familj i Ryssland.
Om han verkligen var en enastående häxa
så skulle han kanske veta hur han kunde lindra sin fars smärta.
Gabriel. Du vet detta.
Silverrot. Ekträ. Mossa och sten och…
Blod av lamm.
Ja, det skulle göra susen.
Marie och Luc, jag tar er pojke mot det osäkra löftet
att han kanske utvecklas till nåt som är värt att behålla.
Vi är färdiga här.
-Nej, du får inte gå. -Det är enda sättet, Gabriel.
Glöm oss aldrig. Aldrig nånsin.
-Nej, mamma… -Vi kommer och hämtar dig en dag.
Glöm aldrig hur modig du är.
Min son… Var stark.
Pappa…
Jag vill ha min mamma och pappa.
Kära Gabriel…
Du har ingen mamma eller pappa.
De var inte dina föräldrar.
De var bara två människor som du var bekant med.
Bara två till ansikten i mörkret.
Ibland drömmer du om namn utan att veta varför de är viktiga.
Skriv ner de namnen, Gabriel. Om så bara för att minnas att nåt togs ifrån dig.
Ja.
Kom. Du har saker att göra.
Hej, Nathan.
Han har kommit. "Hans eget blod kommer att döda vargen."
Håll käften, för fan.
"Hans eget blod kommer att döda vargen." Det är skitsnack, alltihop.
Allt det här handlar bara om att han vill hämnas.
Om ni vill behaga honom så går ni och slåss mot jägarna där inne.
Sluta oroa er för skitsnacksprofetior, och lämna mig i fred, för fan.
Fan också…
Pappa…
Han är här, Soul.
Du behöver hennes kraft.
Lyssna inte.
Dina jägare kan inte stoppa honom. Jag kan inte stoppa honom.
Hur ska du göra det? Is? Det har han. Eld? Det har han.
Han har alla krafter som du har förutom hennes.
Hon kan inte använda den, men du kan. Han kommer att slita dig i stycken.
Han gör det långsamt…
Sen tar han din dotters kraft, och ingen kan längre stoppa honom.
Han utplånar oss tills det inte finns nåt kvar.
Men du kan rädda alla.
Titta på mig, Soul.
Du kan få allt.
Du måste bara vara stark nu.
Herregud, du är helt jävla galen.
Hör du dig själv?
Pappa?
Titta på mig.
Det är inte för sent. Du kan fortfarande göra det rätta.
Det här är det enda rätta! Du måste ta hennes kraft.
Du är en god människa. Du vill inte det här.
-Du måste göra det nu. -Pappa…
Vi har inte tid. Vargen står vid dörren, Soul!
Jag är ledsen.
Fan…
Blodhäxor!
Jag tar henne.
Nu glömmer du mig inte.
Nathan.
Död åt Fairborn-häxorna!
Jag minns inte den jävla…
En resa på tusen mil börjar med ett enda steg.
Att våga är att göra.
Fegisar dör många gånger innan de dör.
Hon har bytt lösenord.
Lägg dig. Hon får inte se oss ihop.
Jag ska återvända till min mamma när resan är slut,
och jag återvänder hem som den förlorade sonen.
Subtilt…
Du anar inte hur viktigt det här är.
Tack.
Det finns en genväg till vattentornet.
Pojken före mig gjorde den för att fly, men han använde den aldrig.
Var då?
Under min säng.
-Varför har inte du använt den? -Jag är rädd.
Det behöver du inte vara.
-Jag kan inte ta dig med mig. -Jag vet.
Tror du mig om jag säger att jag hämtar dig?
Jag vet inte.
Jag lovar.
Du lämnar mig väl inte, Gabriel?
Jo.
Men du lovade att du skulle stanna ett tag.
-Jag kan inte. -Vart tänker du ta vägen?
Jag ska hjälpa en pojke döda en varg.
Helvete…
Det här stället har sett så mycket död. Offrens röster sitter kvar i väggarna.
Deras blod ligger kvar på marken.
Då lyssnar vi på dem.
Sprid ut er. Hitta deras ledare.
Annalise?
Annalise…
Vet du vem jag är?
Det är över. Snälla…
Då pratar vi. Säg till blodhäxorna att de får sitt möte.
Säg åt dem att komma till Wolfhagen.
Snälla…
Jag fick höra att du var en ärbar man, Soul O'Brien. Är du ärbar?
Vi är här för att diskutera ett fredsfördrag. Det här är våra villkor.
Alla blodhäxor måste sluta med traditioner som går emot assimileringsdeklarationen.
Alla blodhäxor måste lyda Fairborn-lagarna.
-Alla blodhäxor… -Jag måste avbryta er, rådsordförande.
Ni förstår, jag representerar ingen klan.
Jag representerar min far…
…min mor…
Jag representerar alla blodhäxor som har dödats av det så kallade Fairborn-rådet.
Varje blodhäxa vars mark har stulits, vars barn har blivit mördade.
Jag kom hit för ersättning för de liv som ni har tagit.
Och de krafter som ni har stulit.
Sluta!
Du ska inte vara här.
-Varför är du inte med Annalise? -Varför är inte du med Gabriel?
-En bra tid att fatta ett dåligt beslut. -Den sämsta tiden att göra det.
Jag är här nu.
Fick du ditt blod?
Jag minns första gången jag såg dig. Så pytteliten…
Jag tog upp dig…
Du tittade upp på mig med dina stora ögon.
Och sket på dig.
Vi måste stoppa honom.
-Jag skulle skydda dig. -Vi kan slåss tillsammans.
Hitta din vän.
Min mamma och pappa är där inne.
Vad heter du, raring? Vad heter du?
Ceelia.
Var inte rädd.
Jag ska skydda dig.
Jag trodde att jag gömde mig för ett monster.
Vad hände med mannen som gömde sig med mig?
-Jag hade gjort vad som helst för honom. -En rädd man som inte kunde försvara sig.
Som lyssnade när hans vänner slets i stycken
medan han gömde sig i mörkret med en liten flicka.
Det var ärbart, det du gjorde.
Ära vinner inga krig.
Vad gör det?
Monster.
Var det det du lärde dig där inne?
Vet du vad jag lärde mig?
Att jag inte är rädd för monster.
Då var vi här.
Två häxor i en källare.
Som leker kurragömma.
Vi leker: "Nu skär vi ut ditt hjärta och ger det till din pappa."
Bara ännu en dag i Annalise O'Briens händelserika liv.
Jag tänkte komma in som Nathan, men nä… Jag behöver inte dölja vem jag är.
För du har aldrig menat att använda din kraft mot nån.
När du behöver använda din kraft, och du behöver verkligen göra det nu…
…så tror jag inte att du kan.
Här står jag. Inga trick, bara ärlighet.
Jag tänker ärligt talat döda dig.
Jag ska skära upp dig, ta ut ditt hjärta, och ge det till din pappa.
Blodhäxorna tror att när ens kraft går vidare,
så lever liten del av en själv kvar inuti den som tar den.
Jag gillar den tanken.
Jag gillar tanken på att du sitter fast inuti din pappa i åratal,
och bara ser på när han förstör allt och alla som du älskar.
Men jag kanske är…
Vad kallade du mig?
"Helt jävla galen."
Du borde ha fortsatt fly.
Du borde ha släppt oss.
Du kan inte kontrollera det.
Jag vill inte göra dig illa.
Det är bara du och jag här. Du kan säga sanningen.
Vakten i rådsbyggnaden, jägaren på gården.
Tänk bara vad vi kunde göra.
Gå, nu.
Du är Fairborn-häxa, Annalise. Vi kan döda vildarna där uppe.
Du kan fylla luften med deras blod.
Du kan känna det, eller hur?
Du kan säkert känna hur de slits i bitar under dina fingrar.
Du kan inte kontrollera det, men Soul kan.
Snälla, gå.
Ingen måste bli skadad.
Det här är ingen sån historia.
Gör det.
Annalise?
-Vad gör du här? -Du knuffade ner mig från ett torn.
Fick du mitt blod?
-Ja. -Jag visste att det skulle gå bra.
Varför kysste du mig?
För att det kanske inte skulle gå bra.
Drick det.
Det är inte gryning än. Kom. Annalise är här nånstans.
-Kom! Den här vägen! -Kom!
Nej…
Gabriel…
Mår du bra?
Du mår bra.
Åh, nej…
Åh, nej… Nathan…
Det är ingen fara.
Du råkade inte få med en extra, va?
Nej.
Det var värt att fråga.
Kom.
Ni dör i dag, Fairborn-häxor!
Lyssna.
Inget ylande…
Inget morrande…
Er varg kommer inte och räddar er.
Annalise…
Du…
Det är okej. Vi är här.
Okej…
-Var är Ceelia? -Det ordnar sig.
"Hans eget blod kommer att döda vargen."
Ceelia!
Ceelia! Du!
Det ordnar sig. Ta det lugnt, bara.
Var är han?
Han jagar.
Häng kvar, bara.
Snälla…
För vännerna vid bordet…
…fienderna i mörkret…
…och dem vi älskar som jagar dem.
Vi måste gå.
Vart?
För att få din familjs blod.
Jessica?
Vad gör vi nu?
-Jag har slut på familjemedlemmar. -Så du ska bara sitta ner och dö?
Jag kan stå upp om det känns bättre.
Din pappa är kvar där ute.
Så du får inte ge upp.
-Vi borde komma på vad vi ska säga. -Vad menar du?
Hur många människor får veta när de ska dö?
De flesta hinner nog aldrig säga allt det de vill säga.
Så vi borde göra det.
Vi säger det vi vill säga…
…till varandra.
Okej, du börjar.
Du börjar.
-Det är du som har en nedräkning. -Elakt.
Okej, jag börjar.
Det här har varit…
…helt jävla superläskigt.
Men också, liksom, lite…
-De dåliga tiderna var de goda tiderna. -Ja.
Jag vet inte vad som kommer att hända, eller hur mycket tid vi har tillsammans.
Jag kommer att tänka på…
Jag kommer att tänka på er varje dag i resten av mitt liv.
Jag älskar er.
Bådat två.
Fan…
Vad vill du säga då?
Jag vet inte riktigt.
-Vackert. -Kom igen, nu.
Jag vill brodera det på en kudde: "Nathan Byrne: Jag vet inte."
Okej…
Jag älskar er också, okej?
Det vore ju fan att dö nu.
Vet ni vad vi borde göra?
Ha en lugn hemmakväll.
Jaså?
Köpa lite hämtmat eller nåt.
-Det vore trevligt. -Ja.
Inga magiska dueller eller nåt sånt. Kanske bara glo lite på tv.
Vad säger ni?
Jag vet inte var min pappa är.
Jag har fan aldrig vetat var han är.
Det är bara du och jag.
Ozanne-häxorna sa att man måste döda en blodsfrände för att skapa häxflaskan.
Vem var det?
Min bror.
Du måste tänka på det ofta.
Eller inte…
Du dödade min mamma.
-Och min mormor. Jag har inte glömt. -Och nu ska jag döda dig.
Och din far.
Hela din blodslinje. Varje rot och gren.
-Tänker du frysa mig? -Nej.
Du ska vara vaken.
Okej…
Jag kommer att hitta dig!
Hej, Nathan.
Om du tänker döda mig, så bara gör det.
Vi behöver inte prata först.
Jag behöver inte döda dig. Du är redan döende.
Då är väl profetian inte sann, antar jag.
"Hans eget blod kommer att döda vargen"?
Vi får väl se.
-Soul… -Han hittar oss inte.
Inte än i alla fall.
Du är inte så läskig på nära håll.
Det är nog en fråga om perspektiv.
Varför dödade du alla?
Vill du hämnas dem?
De flesta, när de vet att det är dags, de beter sig likadant.
De förlorar sig själva i rädslan.
Jag dödade en man en gång, en Fairborn-häxa.
Han ingick i en grupp jägare som letade efter mig.
När jag kom så var han lugn. Han blundade, som om han visste nåt.
Han dog med ett leende på läpparna.
Jag tog hans hjärta och fann hans kraft.
Han visste hur han skulle dö.
Var det hans kraft?
Många skulle ge alla världens rikedomar för det.
Om han visste, varför försökte han inte undvika det?
Han visste att allas tid är utmätt, och att vi alla har en roll att spela.
Det var mammas man.
Ja.
-Så jag gick till henne. -Varför det?
Jag kunde inte sluta tänka på hans ansiktsuttryck.
Hur han dog som nån som hade känt livet.
Hon var bara god. Bara ljus.
Jag träffade henne och jag älskade henne och hon älskade mig. Kan du tro det?
Det var allt.
Och sen hittade de oss.
Jag flydde och trodde att de skulle lämna henne och dig i fred.
-Men det gjorde de inte, eller hur? -Nej. Jag hade fel.
Så nu har du den gåvan.
Du vet hur du kommer att dö.
Ja, jag vet hur jag kommer att dö.
Och?
Och det är inte i dag.
Är profetian sann?
Det är din födelsedag.
Du behöver dina gåvor.
Och ditt blod.
Min första gåva till dig…
…är ditt liv.
Jag låter dig ha kvar det, fast många tycker att jag inte borde.
Min andra gåva…
…är det sista din mor sa till mig.
Hon sa att hon inte var rädd för vem du skulle bli.
Hon struntade i om du blev mer som hon eller som jag,
eller vad folk skulle tänka om dig.
Hon sa: "Jag älskar honom, Marcus.
På gott och ont kommer jag att älska honom som jag älskar dig.
Och jag väntar här tills du kommer tillbaka."
Men du kom aldrig tillbaka.
Nej, det gjorde jag aldrig.
Jag behöver tre gåvor.
Den mannen dödade din mor.
Och din mormor.
Nu måste han dödas.
Han är för stark.
Ja, han har krafter.
Men hans sinne är svagt. Han vet inte vem han egentligen är.
Min sista gåva till dig är denna:
En chans att se vem du verkligen är.
Du fick ditt blod.
Inte allt.
Var är din far?
Borta.
Borta?
Ta det inte personligt. Du är bara inte så viktig för honom.
Han lämnade sin son att dö ensam.
Vi får väl se.
"Hans eget blod kommer att döda vargen."
Jag har hans blod i mig.
Du kan inte stoppa det.
Det är mitt öde!
Nathan.
De kommer att prata om dig…
…och veta att jag gjorde slut på det.
De vet att jag inte hade nåt val.
Nej!
Spring, Nathan!
Pappa…
"Hans eget blod…"
Vem är du?
Nån som gillar att hjälpa folk.
Jag gillar att hjälpa folk, och du gillar att skada folk.
Kan du laga min kraft?
Nej, min kära…
…men jag kan ge dig hämnd…
…på dem som förstörde den.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu