СЕРІАЛ NETFLIX
Ми прийшли до вас, бо нам було нікуди йти.
Що він може робити?
Він уміє готувати й прибирати. Він хороший.
Що він може робити?
Гадаємо, він буде алхіміком.
У мене вже є алхімік.
Він буде винятковою відьмою.
Кожна мати думає так про свою дитину.
Скількох ваших убили відьми за правом?
Усіх, крім п'яти.
І куди ви тепер підете?
Ми спробуємо знайти нашу родину в Росії.
Якби він був винятковою відьмою,
він би знав інгредієнти, необхідні для полегшення батькового болю.
Ґабріелю. Ти це знаєш.
Срібний корінь. Дубова деревина. Мох, камінь і…
Кров ягняти.
Так, непогано.
Марі та Люк, я візьму вашого хлопчика
в непевній надії,
що він може стати чимось цінним.
Наша справа тут завершена.
Ні, я не хочу, щоб ви йшли.
Це єдиний шлях, Ґабріелю.
Не забувай нас. Ніколи.
Ні, мамо…
Колись ми повернемося за тобою.
Ніколи не забувай, який ти хоробрий.
Мій сину… Будь сильним.
Тату.
Я хочу до матері й батька.
Любий Ґабріелю.
У тебе немає матері й батька.
То не твої батьки.
Це просто двоє людей, яких ти колись знав.
Ще два обличчя в темряві.
«ДІТИ З-ЗА МОРЯ»
МАРІ ЛЮК
Іноді тобі снитимуться імена, і ти не пам'ятатимеш, чому вони важливі.
Запиши їх, Ґабріелю.
Хоча б щоб нагадати собі, що в тебе щось забрали.
Так.
Іди, у тебе є обов'язки.
НЕЙТАН
Привіт, Нейтане.
Він тут.
Вовка вб'є власна кров.
Заткніться, на хрін.
«Вовка вб'є власна кров»?
Ідіть ви. Це маячня. Усе це.
Увесь цей час він намагався помститися. Ось і все.
Хочете догодити йому.
Мисливці в тому домі. Ідіть бийтеся з ними.
Годі хвилюватися про дурні пророцтва,
і дайте мені, бляха, спокій.
Трясця.
Тату.
Він тут, Соле.
Тобі потрібна її сила.
Не слухай її.
Твої мисливці його не зупинять. Я його не зупиню.
Як ти це зробиш?
Льодом? У нього він є. Вогнем? У нього він є.
Він володіє всіма силами, що й ти, окрім її.
Вона не може нею керувати, а ти можеш.
Він прийде сюди й розірве тебе.
Він зробить це повільно.
Забере силу твоєї доньки,
і не залишиться нікого, хто б його зупинив.
Він нищитиме наш рід, доки нічого не залишиться.
Але ти можеш врятувати всіх.
Соле, поглянь на мене.
Ти можеш мати все.
Просто треба бути сильним.
Боже мій, ти геть божевільна.
Ти себе взагалі чуєш?
Тату.
Поглянь на мене.
Ще не пізно.
-Ти можеш вчинити правильно. -Це єдине правильне рішення!
Ти маєш забрати в неї силу.
Ти хороша людина. Ти не хочеш цього робити.
-Ти маєш діяти зараз. -Тату.
Немає часу. Вовк біля дверей, Соле.
Вибач.
Лайно.
Кревні!
Я за нею.
НЕЙТАН
МАРІ ЛЮК
НЕЙТАН
Тепер ти мене не забудеш.
Нейтан.
Смерть відьмам за правом!
Не пам'ятаю бісів…
Подорож у тисячу миль починається з першого кроку
Наважитися означає зробити.
Боягузи помирають багато разів до смерті.
Вона змінила пароль.
Іди спати. Їй не може бачити тебе зі мною.
Я поїду додому до мами,
коли подорож скінчиться,
і повернутися як блудний син.
Тонко.
БЕРН
Ти не уявляєш, як це важливо.
Дякую.
Є короткий шлях до водонапірної вежі.
Хлопець, що був до мене, зробив його для втечі.
Але він так ним і не скористався.
Де?
Під моїм ліжком.
Ти чому його не використав?
Я боюся.
Не треба.
Я не можу взяти тебе з собою.
Знаю.
Повіриш, якщо скажу, що я повернуся за тобою?
Не знаю.
Я тобі обіцяю.
Ти ж не покинеш мене, Ґабріелю?
Так.
Але ти обіцяв, що побудеш тут.
Я не можу.
І куди ти підеш?
Я допоможу хлопцю вбити вовка.
Лайно.
Це місце бачило стільки смертей.
Голоси жертв досі в цих стінах.
Їхня кров досі в землі.
Дозволь нам їх почути.
Розосередьтеся. Знайдіть їхнього лідера.
Анналіз?
Анналіз.
Ти знаєш, хто я?
Це кінець. Будь ласка.
Тоді поговорімо. Скажи кревним, що ми з ними зустрінемося.
Скажи їм прибути у Вулфхаґен.
Будь ласка.
Мені сказали, що ти чесна людина, Соле О'Браєн.
Ти чесний?
Ми тут, щоб обговорити мирну угоду.
Це наші умови.
Кревні відьми мають припинити практику традицій,
які суперечать декларації про асиміляцію.
Мають дотримуватися законів відьом за правом.
-Усі кревні… -Я мушу зупинити вас, Лідерко Ради.
Я прибув сюди не лише як представник клану.
Я тут, щоб представляти батька.
Мати.
Я прибув сюди представляти кожну кревну відьму, чиє життя забрала
так звана Рада відьом за правом.
Кожну кревну відьму, чию землю відібрали,
чиїх дітей убили.
Я прибув за відшкодуванням життів, які ви забрали.
І сил, які ви вкрали.
Годі!
Тобі не можна тут бути.
Чому ти не з Анналіз?
Чому ти не з Ґабріелем?
Ухвалив погане рішення.
Зараз геть невдалий для цього час.
Ну, я тепер тут.
Ти отримав кров?
Пам'ятаю, коли вперше зустріла тебе.
Такого маленького.
Я тебе підняла.
І ти дивився на мене своїми великими очима.
А потім обкакався.
Треба його зупинити.
Я мала захищати тебе.
Ми битимемося з ним разом.
Іди знайди свого друга.
Мої мама з татом там.
Як тебе звуть, любонько? Як тебе звати?
Сілія.
Не бійся.
Я захищу тебе.
Я думала, що ховалася там від чудовиська.
Що сталося з чоловіком, який ховався зі мною?
Заради нього я була готова на все.
Наляканий чоловік, який не міг себе захистити.
Який слухав, як його людей роздирають,
поки він ховався в темряві з маленькою дівчинкою.
Ти зберіг честь.
Честь не виграє війни.
А що виграє?
Чудовиська.
Ось що ти там зрозумів?
Знаєш, що зрозуміла я?
Я зрозуміла, що не боюся чудовиськ.
Що ж, ось і ми.
Дві відьми у підвалі.
Граємо в хованки.
Граємо в «нумо виріжемо твоє кляте серце
й згодуємо твоєму татові».
Ще один день у бурхливому житті Анналіз О'Браєн.
Я думала, що прийду сюди в подобі Нейтана.
Але ні. Мені не треба приховувати, хто я.
Навряд чи ти використовувала свою силу на комусь добровільно.
Коли тобі буде треба використати силу,
і, принцесо, тобі справді треба її використати зараз,
не думаю, що тобі стане духу.
Тому я ось. Жодних фокусів, сама чесність.
І я чесно тебе вб'ю, Анналіз.
Я розріжу тебе,
вийму твоє серце й нагодую ним твого батька.
Кревні вважають, що, коли передається сила,
маленька частина тебе живе всередині людини, яка її отримує.
Мені подобається ця ідея.
Що ти застрягнеш усередині батька на роки,
спостерігаючи, як він нищить усе й усіх, кого ти любиш.
Але потім, можливо, я…
Як ти мене назвала?
«Геть божевільна».
Треба було тікати далі.
Треба було нас відпустити.
Ти не можеш її контролювати.
Я не хочу тебе кривдити.
Тут лише ти і я.
Можеш сказати правду.
Той охоронець Ради, мисливець на ранчо.
Подумай, що ми могли б зробити.
Краще йди.
Ти відьма за правом, Аналіз.
Ми могли б убити тих дикунів нагорі.
Ти б могла наповнити повітря їхньою кров'ю.
Закладаюся, ти це відчуваєш, так?
Як вони розпадаються на кінчиках твоїх пальців.
Ти не можеш контролювати свій дар, та Сол може.
Будь ласка, йди.
Ніхто не має постраждати.
Це геть інша історія.
Зроби це.
Анналіз?
-Що ти тут робиш? -Ти штовхнув мене з вежі.
Дістав кров?
Так.
Я знав, що все буде гаразд.
Нащо ти мене поцілував?
Я не знав, як усе складеться.
Пий.
Ще не світанок. Гайда. Анналіз десь тут.
Назад.
-Ну ж бо! Сюди! -Гайда!
Ні.
Ґабріелю.
Ти живий?
Ти живий.
О ні.
Нейтане.
Усе гаразд.
Ти випадково не взяв запасної?
Ні.
Спитав про всяк випадок.
Ходіть.
Ти помреш сьогодні, відьмо за правом.
Слухайте.
Жодного виття.
Жодного рику.
Вовк не прийде вас рятувати.
Анналіз.
Гей.
Усе гаразд. Ми тут.
Гаразд.
-Де Сілія? -Усе добре.
Вовка вб'є власна кров.
Сіліє!
Гей.
Усе гаразд. Тримайся.
Де він?
Полює.
Тримайся.
Будь ласка.
За друзів за нашим столом,
за ворогів у темряві…
і за наших коханих, які полюють на них.
Нам треба йти.
Куди?
Дістати кров твоєї родини.
Джессіко?
Що тепер?
У мене більше немає сім'ї.
То ти просто сядеш і помреш?
Я можу встати й померти, якщо ти так хочеш.
Твій тато досі десь там.
Але ти не здасися.
Треба подумати, що ми скажемо.
Ти про що?
Скільки людей знають, коли помруть?
Більшість людей ідуть, не сказавши того, чого хочуть сказати.
Тож треба.
Ми всі скажемо те, що хочемо сказати…
одне одному.
Добре, ти перший.
Ти перший.
-У тебе мало часу. -Удар нижче пояса.
Гаразд, я скажу перша.
Це було…
кляте жахіття.
Але також, розумієте, це…
Погані часи були хорошими часами.
Так.
Тобто я не знаю, що станеться, чи
скільки в нас залишилося часу.
Я думатиму про…
Я згадуватиму тебе щодня до кінця свого життя.
Я люблю тебе.
Вас обох.
Чорт.
Що ти хочеш сказати?
Насправді не знаю.
-Прекрасно. -Ну ж бо.
Треба вишити на подушці: «Нейтан Берн: Я насправді не знаю».
Гаразд.
Я теж вас обох люблю.
Так не хочеться помирати.
Знаєте, що треба зробити?
Спокійно поспати.
Так?
Взяти щось навинос абощо.
-Для різноманіття. -Так.
Жодних перестрілок магічною зброєю.
Просто подивитися телик.
Що скажете?
Я не знаю, де мій тато.
На хрін, жодної гадки не маю, де він.
Отже, ти і я.
Озанни казали, щоб зробити «Пляшку відьми», треба вбити власну кров.
Хто це був?
Мій брат.
Певно, це тебе мучить.
Може, і ні.
Ти вбив мою маму.
Убив мою бабусю. Я не забув.
А тепер я вб'ю тебе.
І твого батька.
Увесь твій родовід. Корінь і гілля.
Ти мене заморозиш?
Ні.
Я хочу, щоб ти був при тямі.
Гаразд.
Я тебе знайду!
Привіт, Нейтане.
Якщо ти прийшов мене вбити, уперед.
Нам не треба говорити.
Мені не треба тебе вбивати. Ти й так помираєш.
Тоді пророцтво неправдиве.
«Вовка вб'є власна кров»?
Побачимо.
Сол…
Він нас не знайде.
Поки що ні.
Ти не такий страшний зблизька.
Думаю, це питання перспективи.
Навіщо ти вбив усіх тих людей?
Бажаєш помститися за них?
Більшість людей, знаючи, що їх чекає,
поводяться так само.
Вони піддаються страхові.
Я вбив якось чоловіка.
Відьму за правом.
Частину мисливців послали на мої пошуки.
Коли я прийшов за ним, він був спокійним.
Заплющивши очі, наче щось знав.
Він помер з усмішкою на обличчі.
Я вийняв його серце й отримав його силу.
Він знав, як помре.
Це була його сила?
Багато людей віддали б всі багатства світу за це.
Якщо він знав, як помре, чому не намагався цього уникнути?
Він знав, що нам усім відведено свій час на цій землі
й свою роль.
Це був мамин чоловік.
Так.
-Тож я пішов до неї. -Навіщо?
Бо я не міг припинити думати про вираз його обличчя.
Про те як він помер як людина, що пізнала життя.
Вона була самою добротою. Самим світлом.
Я познайомився з нею, полюбив, і вона полюбила мене.
Можеш повірити?
Це було все для мене.
А потім вони знайшли нас.
І я втік із думкою, що вони дадуть їй спокої,
що вони дадуть спокій тобі.
А вони, бляха, не лишили, чи не так?
Ні. Я помилився.
То в тебе тепер є цей дар.
Ти знаєш, як помреш.
Так, я знаю, як помру.
І?
І це буде не сьогодні.
Чи пророцтво правдиве?
Це твій день народження.
Тобі потрібні твої дари.
І твоя кров.
Мій перший подарунок тобі —
твоє життя.
Я дозволяю тобі його мати.
Хоча багато хто вважає, що не варто.
Мій другий подарунок…
це останнє, що сказала мені твоя мати.
Вона сказала, що не боїться того, ким ти станеш.
Її не хвилювало, чи будеш ти таким, як вона,
чи таким, як я, чи що про тебе подумають.
Сказала: «Я люблю його, Маркусе.
На добро чи на зло. Я любитиму його так, як люблю тебе.
І я чекатиму тебе тут, поки ти не повернешся».
Але ти так і не повернувся.
Ні, я не повернувся.
Потрібні три подарунки.
Той чоловік убив твою матір.
І твою бабусю.
Тож тепер треба вбити його.
Він надто сильний.
Так, у нього є сила.
Але його розум слабкий.
Він не знає, хто він насправді.
Тож це мій останній тобі подарунок.
Шанс побачити, хто ти насправді.
Ти отримав свою кров.
Ще не все.
Де твій батько?
Пішов.
Пішов?
Нічого особистого.
Не думаю, що ти для нього такий важливий.
Він залишив тут сина помирати самого.
Нумо з'ясуємо.
Вовка вб'є власна кров!
У мені є його кров.
Ти мене не зупиниш.
Це моя доля!
Нейтан.
Вони говоритимуть про тебе.
Вони знатимуть, що я поклав цьому край.
Вони знатимуть, що в мене не було вибору.
Ні!
Нейтане, тікай!
Тату.
Власна кров…
Хто ти?
Та, хто любить допомагати людям.
Я люблю допомагати людям, а ти любиш їх кривдити.
Допоможеш із моєю силою?
Ні, люба.
Але я допоможу помститися…
тим, хто її зламав.
Переклад субтитрів: Людмила Речич